ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 808/905/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу  Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби  на    рішення  Запорізького   окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. (суддя Батрак І.В.)  по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення

в с т а н о в и В:

16.03.2018 р. ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»                                  ім. А.М. Кузьміна» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення, де, посилаючись на те, що в період з 24.01.2018 р. по 13.02.2018 р. Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань достовірності декларування від`ємного значення ПДВ по декларації за листопад 2017 р., яке становить більше 100 тис.грн, відображеного в податковій декларації з ПДВ за листопад 2017 р., про що складено акт № 17/28-10-47-06/00186536 від 16.02.2018 р., де зафіксовано порушення ПК України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку по декларації за жовтень 2017 р. на суму 668 357 грн, на підставі чого 06.03.2018 р. винесено податкове повідомлення -–рішення № 0001444706, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 668 325 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 334 162,50 грн. Оскільки не погодилися з даним рішенням  просили визнати протиправним та скасувати ППР від 06.03.2018 р. № 0001444706.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р.  адміністративний позов задоволено.
Рішення суду обгрунтовано тим, що   відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а тому не довів правомірності свого рішення.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просили  скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р., та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні  позовних вимог.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
З матеріалів справи вбачається, що  фактичною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення,   слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті  від 16.02.2018 р. № 17/28-10-47-06/0186536  «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності  декларування  від`ємного  значення  податку  на додану  вартість  по декларації  за листопад 2017 р.,  яке становить більше  100 тис. грн (рядок  19-32136748 грн).,  де зафіксовано  виявлені порушення:
- п 198.1 ст. 198, п. 200.1, п.  підрозділу 2 розділу ХХ ПК України  позивачем завищено показник р. 10.3 податкової декларації з ПДВ за листопад 2017 р. в розмірі 7980309 грн;
- п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту по декларації  за листопад 2017 р. (р.19) на суму 668357 грн, що призвело до завищення  суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника по декларації за листопад 2017 . (р.20.2.1) на суму 668 357 грн.
Судом встановлено, що позивач подавав заперечення на акт перевірки, але  згідно відповіді відповідача,  підстав для їх задоволення  відсутні.
Також встановлено,  що на підставі акту перевірки від  16.02.2018 р. № 17/28-10-47-06/0186536  06.03.2018 р. відповідачем сформовано та направлено позивачу ППР № 0001444706, яким  зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 668 325 гнр та застосовано штрафні санкції в сумі 334 162,50 грн.
Як вбачається з акту перевірки,  підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення  є встановлена перевіркою  відсутність здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами: ТОВ «Моноліт – 1», ТОВ «Запорізька виробничо –будівельна компанія», ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Укрспеціндустрія – Метал», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ «Алатон», ТОВ «Уса Трейд».
Згідно акту перевірки,  відповідачем зазначено, що позивач створив схему штучного руху товару, спрямована на створення формального документообігу, про що свідчать такі факти, як постачальники не мають матеріальної бази, об`єктивно  необхідної для виконання поставок, які були предметом перевірок, контрагенти позивача є учасниками проведення транзитних фінансових потоків в правовідносинах з іншими суб`єктами господарювання, а надані до перевірки первинні документи є недостатнім доказом реального виконання господарських операцій.
Однак, з акту перевірки слідує, що правовідносини між позивачем та:
- ТОВ «Моноліт – 1» відбувалися на підставі договорів  № 14160709 від 12.12.2016 р. та № 14160733 від 22.12.2016 р., згідно чого   в листопаді 2017 р. контрагент, як підрядник, виконав поточний та капітальний ремонт механообладнання, металоконструкцій на висоті: підкранових балок і ляхів, електромостових кранів в цехах позивача. Виконання договорів підтверджено додатковими угодами, рахунками на оплату, відомостями ресурсів, податковими накладними, актами КБ – 2в, кошторисами, прибутковими актам  та повідомленням контрагента про залучення до підрядних робіт субпідрядників ТОВ «Покстер» та ТОВ «Свенкорп ЛТД»;
- ТОВ «Запорізька виробничо –будівельна компанія» відбувалися на підставі договорів: № 14170150 від 07.03.2017 р. про виконання підрядних робіт у Термічному цеху щодо модернізації камерної печі №12; №14170167 від 28.03.2017 р. щодо виконання підрядних робіт  у Ковальсько пресовому цеху  по модернізації нагрівальної печі з викатним піддоном №9; № 14170237 від 05.05.2017 р. щодо виконання підрядних робіт  у Ковальсько- пресовому  цеху щодо модернізації нагрівальної печі з викатним піддоном №16 та №  14170338 від 15.06.2017 р. щодо виконання робіт поточного та капітального ремонту механообладнання, металоконструкцій на висоті: підкранових балок, і шляхів, електромостових кранів в цехах позивача. Виконання договорів підтверджено  кошторисами, податковими накладними, календарними планами, специфікаціями, додатковими угодами, дозволами на виконання робіт з підвищеної небезпеки, ліцензією за переліком видів робіт, довідкою про кількість працівників, рахунками на оплату, довідками про вартість робіт, прибутковими ордерами, актами на прийняття виконаних робіт;
- ТОВ «Дніпротехмет»  відбувалися на підставі договору поставки № 11140792 від 04.12.2014 р.  на придбання товару, та виконання договору підтверджено додатковою угодою,  специфікацією, рахунком, довідкою про чисельність працівників, видатковими накладними, паспортом якості, ТТН, платіжними дорученнями, прибутковими ордерами;
- ТОВ «Верагруп» відбувалися на підставі договору  № 1116049 від 12.12.2016 р.  на придбання феросплавів та інших матеріалів, та виконання договору підтверджено додатковими угодами,  специфікаціями, рахунками,  видатковими накладними, сертифікатами  якості, ТТН, платіжними дорученнями, прибутковими ордерами;
- ТОВ «Укрспеціндустрія – Метал» відбувалися на підставі договору поставки  № 11170333  від 15.06.2017 р.  на придбання товару – алюмінію вторинного, виконання договору підтверджено додатковою угодою,  специфікаціями, рахунками,  видатковими накладними, паспортами   якості, ТТН, платіжними дорученнями, прибутковими ордерами;
- ТОВ «Торговий дім «Комінко» відбувалися на підставі договору  № 11150708  від 06.11.2015 р. на поставку  товару ( деревини, столярних виробів, дошки, дерев`яної тари та супутньої продукції), виконання договору підтверджено додатковими угодами,  специфікаціями, вимогами до столярної продукції,  протоколом розбіжностей, довідкою про чисельність штатних працівників;
- ТОВ «Алатон», відбувалися на підставі договору  № 11170577 від 30.10.2017 р. на поставку  товару ( заготовки втулки зубчастої та черв`ячного колеса), виконання договору підтверджено додатковими угодами,  специфікацією, інформаційною довідкою про контрагента, видатковими накладними,   видатковими накладними, рахунками, ТТН, сертифікатами якості, платіжними дорученнями та прибутковими ордерами;
- ТОВ «Усма Трейд» відбувалися на підставі договору  № 11160463 від 11.08.2016 р. на поставку  товару ( деревини, столярних виробів, дошки, дерев`яної тари та супутньої  продукції), виконання договору підтверджено додатковими угодами,  специфікаціями, вимогами до столярної продукції, сертифікатами та актами якості, рахунками – фактури, ТТН,  видатковими накладними,   та прибутковими ордерами.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит  є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей  чи послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач зазначає, що  14 працівників ТОВ «Моноліт – 1», 3 працівника ТОВ  «Запорізька виробничо –будівельна компанія»,   є підставою для висновку про   недостатність  трудових ресурсів для виконання робіт за договорами.
Суд зазначає, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності) і дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі № 815/3526/17 (К/9901/579/17).
Крім того, відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів  не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), а основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу, але дана інформація не перевірялася контролюючим органом та не доведена  під час розгляду справи.
Аналогічна  правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі № 814/937/15 (К/9901/28682/18).
Крім того, на підставі висновків перевірки та аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних, відповідач  зазначив про неможливість здійснення господарських операцій з придбання  товарів позивачем у контрагентів : ТОВ «Дніпротехмет» , ТОВ «Верагруп», ТОВ «Укрспеціндустрія – Метал», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ «Алатон», ТОВ «Уса Трейд» в зв`язку з відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва.
Однак, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 826/11879/13-а (К/9901/4022/18).
Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані, саме, до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. 
Також суд апеляційної інстанції зазначає, що судова практика вирішення податкових спорів  виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника, а тому, відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, так само як і сертифікатів якості на поставлений товар, а тим паче взаємовідносини контрагентів з іншими суб`єктами господарювання, не свідчать про нереальність господарських операцій за умови підтвердження їх належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 802/1155/17-а (К/9901/4402/17).
Крім того,  судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. 
Також  відповідачем не надано суду  жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, а саме,   пояснень посадових осіб щодо  непричетності до фінансово-господарської діяльності позивача, судових рішень, вироків, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Таким чином,  приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 77 ч.2 КАС  України, не доведено правомірність свого рішення, суд апеляційної інстанції   погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись статтями  ст.ст. 315,316 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби  - залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького   окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р.  – залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя                                                                          Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова