ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

04 лютого 2020 року 
справа №808/2874/16
адміністративне провадження №К/9901/36147/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Пасічник С. С., Юрченко В. П.
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області 
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у складі судді Батрак І.В.
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року у складі суддів Сафронової С.В., Мельника В.В., Чепурнова Д.В.
у справі №808/2874/16
за позовом Бердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області 
до Комунального шляхово-експлуатаційного підприємства Бердянської міської ради 
про стягнення податкового боргу, 

У С Т А Н О В И В :
У жовтні 2016 року Бердянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - податковий орган, позивач у справі) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Комунального шляхово-експлуатаційного підприємства Бердянської міської ради (далі - Підприємство, платник податків, відповідач у справі) про стягнення податкового боргу в розмірі 858317,36 грн.

26 жовтня 2016 року Запорізький окружний адміністративний суд постановою, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року, позов задовольнив, стягнув з Підприємства податковий борг у розмірі 858 317,36 грн, у тому числі:
з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 260 391,61 грн (двісті шістдесят тисяч триста дев`яносто одна гривня 61 копійка) на р/р 33218861700011, код платежу 11020201, отримувач - Місцевий бюджет, код отримувача 38042560, банк - Бердянський УДКСУ Запорізької області, МФО 813015;
з податку на додану вартість у сумі 554 697,73 грн (п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 73 копійки) на р/р 31115029700011, код платежу 14060100, отримувач - Державний бюджет, код отримувача 38042560, банк - Бердянський УДКСУ Запорізької області, МФО 813015;
заборгованості з інших зборів за забруднення навколишнього природного середовища у сумі 43 218,01 грн (сорок три тисячі двісті вісімнадцять гривень 01 копійка) на р/р 33114329700011, код платежу 19050200, кошти, що підлягають розмежуванню між державними та місцевими бюджетами, Бердянськ, код отримувача 38042560, банк - Бердянський УДКСУ Запорізької області, МФО 813015;
заборгованості із податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 10,01 грн. (десять гривень 01 копійка) на р/р 33216807700011, код платежу 12020200, отримувач - Місцевий бюджет, код отримувача 38042560, банк - Бердянський УДКСУ Запорізької області, МФО 813015.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій висновувалися з відсутності доказів погашення відповідачем податкового боргу, який виник у зв`язку із несплатою відповідачем нарахованої йому пені через несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з податку на прибуток, податку на додану вартість, заборгованості з інших зборів за забруднення навколишнього природного середовища та заборгованості із податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, тому позовні вимоги про стягнення податкового боргу у розмірі 858317,36 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 

У грудні 2019 року Бердянська міська рада Запорізької області подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що обставини наявності податкового боргу Підприємства та його розміру встановлені судами попередніх інстанцій за відсутності  належних та допустимих доказів. Крім того, суди попередніх інстанцій не врахували положення Податкового кодексу України щодо строків давності стягнення податкового боргу, а також безпідставно не залучили Бердянську міську раду Запорізької області в якості третьої особи.

15 січня 2020 року Верховний Суд ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Бердянської міської ради Запорізької області, справу №808/2874/16 витребував з Запорізького окружного адміністративного суду.
28 січня 2020 року справа № 808/2874/16 надійшла на адресу Верховного Суду.

03 лютого 2020 року від податкового органу на адресу Суду надійшов відзив на касаційну скаргу міської ради, в якому позивач спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін. 
Податковий орган заявив клопотання про заміну строни відповідно до статті 52 КАС України, а саме Головне управління ДФС України у Запорізькій області замінити на правонаступника Головне управління ДПС України у Запорізькій області. Суд визнає клопотання позивача таким, що підлягає задоволенню та здійснює процесуальне правонаступництво.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань з податку на прибуток, податку на додану вартість, заборгованості з інших зборів за забруднення навколишнього природного середовища та заборгованості із податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів відповідно до вимог     статті 129 Податкового кодексу України Підприємству нарахована пеня.

Станом на 30 вересня 2016 року згідно з інтегрованими картками платника податків несплачений залишок зазначеної пені становить 858317,36 грн, з них: з податку на прибуток підприємств у сумі 260 391,61 грн, з податку на додану вартість у сумі 621038,61 грн, із яких заявлено до стягнення у даному провадженні 554 697,73 грн, з інших зборів за забруднення навколишнього природного середовища у сумі 43 218,01 грн, із податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 10,01 грн. 

Пунктом     16.1     статті     16 Податкового кодексу України     передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 129.1.1     пункту 129.1     статті 129 Податкового кодексу України     після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. 

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Щодо твердженень Бердянської міської ради Запорізької області про встановлення  судами попередніх інстанцій обставин наявності податкового боргу Підприємства та його розміру за відсутності належних та допустимих доказів, без урахувань положень статті 102.4 Податкового кодексу України.

Суди попередніх інстанцій установили, що наявність у Підприємства податкового боргу у заявленій до стягнення сумі 858 317,36 грн підтверджується даними інтегрованих карток платника податків та розрахунком нарахованої відповідачу пені.

Також суди установили, що на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України податковим органом 15 листопада 2001 року на адресу відповідача поштою направлена перша податкова вимога №1/185 від 17 жовтня 2001 на суму 532,50 грн, яка вручена уповноваженому представнику відповідача поштою 16 листопада 2001 року, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, крім того, директору підприємства під розписку вручена друга податкова вимога від 17 грудня 2001 року №2/526, про що свідчить його підпис у відповідній графі корінця вказаної вимоги. Оскільки після надіслання і вручення відповідачу податкових вимог, сума податкового боргу у підприємства збільшувалася, останній повинен був погашати усю суму податкового боргу, що існувала на день внесення грошових коштів без додаткового отримання від податкового органу будь-якої іншої податкової вимоги.

Суд вважає, що оцінюючі спірні правовідносини, суди попередніх інстанції здійснили оцінку доказів відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною третьою якої встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку доводам скаржника про порушення прав та інтересів Бердянської міської ради Запорізької області, суд апеляційної інстанції висновувався з того, що у даній справі податковим органом заявлено позов тільки до Підприємства і лише в порядку пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, якою врегульовано саме стягнення коштів з рахунків платника податків, відтак твердження скаржника, що задоволення позову у цій справі може призвести до реалізації майна, яке є комунальною власністю та належить територіальній громаді міста Бердянська, не відповідає дійсності.

При цьому, факт звернення податкового органу з позовом про надання дозволу на продаж майна, що перебуває у податковій заставі у справі № 868/2925/17 - не може слугувати доказом порушення прав та інтересів територіальної громади міста Бердянська, оскільки і в цьому випадку йдеться лише про здійснення контролюючим органом заходів з погашення податкового боргу у загальному порядку за рахунок майна підприємства (відповідача), яке вже перебуває у податковій заставі, та не ставиться питання про звернення стягнення податкового боргу Комунального шляхово-експлуатаційного підприємства Бердянської міської ради за рахунок коштів органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке комунальне підприємство або його майно.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що відповідач є самостійною юридичною особою, за якою комунальне майно закріплено на праві господарського відання без будь-яких обмежень у здійсненні повноважень володіння, користування та розпорядження цим майном. Відтак як речове право відповідача у цій справі так і його відповідальність за своїми зобов`язаннями, як суб`єкта підприємництва закріпленим за ним майном - є повною, як це передбачено статтею 136 Господарського кодексу України, тоді як Бердянська міська рада Запорізької області, має право та обов`язок лише на здійснення контролю за використанням та збереженням належного йому майна, яке закріплено за відповідачем, як суб`єктом господарювання, але без втручання в оперативно-господарську діяльність підприємства відповідача.

Відтак Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про безпідставність твердження Бердянської міської ради Запорізької області щодо необхідності залучення її у якості третьої особи з огляду на недоведеність скаржником порушення прав та інтересів оскаржуваними у цій справі рішеннями судів. 

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, аналізуючи положення Податкового кодексу України, враховуючи відсутність факту сплати відповідачем податкового боргу, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність у податкового органу підстав для стягнення з відповідача боргу в загальному розмірі 858317,36 грн у судовому порядку.

За приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Скаржник касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно спірних правовідносин, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга Бердянської міської ради Запорізької області залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року у справі №808/2874/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р. Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                     С. С. Пасічник

                                                                                                          В. П. Юрченко