ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р.	Справа № 520/10472/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,
позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Крюкової А.О.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 24.12.19 року по справі № 520/10472/19
          за позовом       Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до       Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області               
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі по тексту - ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області, відповідач), в якому просив суд : 
-          визнати протиправним та скасувати рішення Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини в м. Харкові Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про відмову у державній реєстрації потужності, про яке позивача було повідомлено листом від 01.10.2019 № 39.1/2504;
-          зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області провести державну реєстрацію потужності та внести інформацію про зазначену у заявах позивача від 25.09.2019 потужність до Державного реєстру потужностей операторів ринку. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем необґрунтовано відмовлено у державній реєстрації потужності, вказаної у заяві позивача від 25.09.2019, з посиланням на надання позивачем у заяві неповної інформації щодо назви (опису) потужності та її адреси. Однак, у заяві від 25.09.2019 позивачем було наведено детальний опис потужності та наведено повну поштову адресу цієї потужності, при складенні та поданні заяви від 25.09.2019 позивачем було дотримано обов`язкову форму цієї заяви, затверджену наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 10.02.2016 № 39 «Про затвердження порядку проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам». Пояснив, що фактично підставою для відмови слугувало те, що, на думку відповідача, квартира у житловому будинку не може бути адресою реєстрації потужності. Однак, приписами Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» передбачено можливість здійснення реалізації харчових продуктів у приміщенні та будівлі. Посилання відповідача на те, що житловий будинок за своїм призначенням та характеристиками не може відповідати гігієнічним вимогам до потужностей, встановленим ч.1 ст.41 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», вважає безпідставним. Вказує, що ч.5 ст.25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» не містить такої підстави для відмови у державній реєстрації потужностей, як невідповідність певного об`єкту інфраструктури ч.1 ст.41 цього Закону. З огляду на викладене, зазначив, що рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про відмову у державній реєстрації потужності від 01.10.2019р. за № 39.1/2504 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 по справі № 520/10472/19 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 по справі № 520/10472/19, ухвалити постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що жодною нормою Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» не заборонено суб`єктам господарювання реєструвати квартиру в якості потужності саме з обігу харчових продуктів, що не було враховано судом першої інстанції; норми Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України, на які послався суд першої інстанції, не підлягають застосуванню, оскільки не регулюють відносин, що виникли між позивачем та Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області. Натомість, судом першої інстанції було безпідставно не застосовано норми ч.3 с.25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», що визначають виключний перелік інформації, яку оператор на ринку харчових продуктів зобов`язаний зазначити у власній заяві про проведення державної реєстрації потужності з обігу харчових продуктів, а також ч.5 ст.25 цього Закону, які встановлюють виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації потужності.  Пояснив, що діяльність, яка буде здійснюватися ним за адресою : АДРЕСА_2 , є виключно реалізацією харчових продуктів, та повністю охоплюється поняттям «обіг харчових продуктів». Зазначив, що пунктом 51 ч.1 ст.69 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» суб`єктам господарювання надано право здійснення реалізації харчових продуктів у будь-які споруді, приміщенні та у будівлі, незалежно від того, чи здійснюється така реалізація у житловій квартирі, будинку, нежитловому чи іншому приміщенні. Враховуючи викладене, стверджує, що відмова відповідача є протиправною. 
Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 по справі № 520/10472/19, прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача в надісланому до суду письмовому відзиві та у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що позивачу відмовлено у державній реєстрації потужності у зв`язку тим, що заява позивача про державну реєстрацію потужності містить неповну інформацію. Так, позивачем у заяві про державну реєстрацію потужності вказано одну й ту саму адресу - АДРЕСА_2 - одночасно як адресу реєстрації потужності та як адресу проживання позивача, що прямо суперечить вимогам ч.3 ст.25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» та положенням Житлового кодексу України. З посиланням на ч.4 ст.4, ст.ст.6, 150 Житлового кодексу України, ст.382 ЦК України стверджує, що квартира в багатоквартирному житловому будинку не може бути зареєстрована як потужність з виробництва та/або обігу харчових продуктів у розумінні Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», оскільки існує пряма заборона на використання квартири не за призначенням. Відтак, відповідачем правомірно відмовлено у державній реєстрації потужності ФОП ОСОБА_1 з підстав надання неповної інформації у заяві, оскільки адреси та назви (опису) потужності не зазначено. 
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність: діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями, товарами широкого асортименту, неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями, діяльність у сфері права, за податковою адресою: АДРЕСА_2 .
25.09.2019 позивач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області із заявою про державну реєстрацію потужності (вид діяльності -реалізація). 
Як зазначено у заяві, вказана діяльність (реалізація) буде здійснюватися оператором ринку за адресою: АДРЕСА_2 .
Також 25.09.2019 позивачем було подано заяву відповідно до вимог ч.3 ст.25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», у якій в графі «назва (опис) потужності» зазначив: ізольована окремо розташована від інших житлових та нежитлових приміщень двокімнатна квартира приватної форми власності у багатоквартирному 16-поверховому будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .
За результатами розгляду заяви позивачу листом ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області за № 39.1/2504 від 01.10.2019 повідомлено про відмову в державній реєстрації потужності з посиланням на невідповідність поданої позивачем заяви вимогам ч.3 ст.25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», а саме зазначення у заяві неповної інформації щодо назви (опису) потужності, її адреси.   
Фактичною підставою для відмови у державній реєстрації потужності слугувало судження суб`єкта владних повноважень про те, що житловий будинок, на думку відповідача, не є потужністю у розумінні п.69 ч.1 ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», а також не відповідає за своїм призначенням та характеристиками гігієнічним вимогам до потужностей, що передбачені пунктами 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.41 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів». У зв`язку з викладеним, на думку відповідача, подана ФОП ОСОБА_1 заява про державну реєстрацію потужності містить неповну інформацію: не зазначено назву (опис) потужності, її адресу, натомість, зазначено житловий будинок та його адресу.
Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в реєстрації потужності, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про його оскарження, зобов`язання ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області провести державну реєстрацію потужності та внести інформацію про зазначену у заявах позивача від 25.09.2019 потужність до Державного реєстру потужностей операторів ринку. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної відмови ФОП ОСОБА_1 у державній реєстрації потужності, оскільки позивачем не зазначено повної інформації в заяві (не вказано адреси та назви (опису) потужності).
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
Закон України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від  23.12.1997  № 771/97-ВР  (далі по тексту - Закон №  771/97-ВР) регулює відносини між органами виконавчої влади, операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться (пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї. 
За визначенням п. 69 ч.1 ст. 1 Закону №  771/97-ВР потужності - споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також територія, що використовуються у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів. 
У свою чергу, згідно з п. 50 ч.1 ст.1 Закону № 771/97-ВР об`єкти санітарних заходів - харчові продукти, допоміжні матеріали для переробки, предмети та матеріали, що контактують з харчовими продуктами.
Відповідно до п. 51 ч.1 ст.1 Закону № 771/97-ВР обіг - реалізація та/або зберігання харчових продуктів для цілей реалізації, включаючи пропонування до реалізації та/або іншої форми передачі, реалізації, розповсюдження або будь-яку іншу форму передачі незалежно від її здійснення на платній чи безоплатній основі. Дії, пов`язані з направленням на переробку (зміну призначеного використання), вилучення та/або відкликання, та/або утилізацію харчових продуктів, не вважаються обігом.
За визначенням п.31 ч.1 ст.1 Закону № 771/97-ВР компетентний орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
Загальні засади державної реєстрації потужностей визначено статтею 25 Закону № 771/97-ВР.
Так, згідно з ч.1 ст.25 Закону №  771/97-ВР державній реєстрації підлягають потужності з виробництва та/або обігу харчових продуктів, на які не вимагається отримання експлуатаційного дозволу. 
Державна реєстрація потужностей здійснюється компетентним органом шляхом внесення відповідної інформації до реєстру на безоплатній основі. Потужностям у реєстрі присвоюється особистий реєстраційний номер (ч.2 ст.25 Закону №  771/97-ВР).
Відповідно до ч.3 ст.25 Закону №  771/97-ВР не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку роботи потужності оператор ринку зобов`язаний подати (надіслати) до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, в якій зазначаються найменування, ідентифікаційний код згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), місце проживання оператора ринку, назва (опис) потужності, її адреса, заплановані види діяльності та перелік харчових продуктів, виробництво та/або обіг яких планується здійснювати, вид оператора ринку за класифікацією суб`єктів господарювання, визначеною Господарським кодексом України (суб`єкт мікро-, малого, середнього або великого підприємництва). 
Заява про державну реєстрацію потужності засвідчується підписом оператора ринку або уповноваженої ним особи та реєструється територіальним органом компетентного органу в день її надходження (ч.4 ст.25 Закону №  771/97-ВР).
Згідно з ч.5 ст.25 Закону № 771/97-ВР підставою для відмови у державній реєстрації потужності є невідповідність заяви встановленій формі, надання в ній неповної інформації або наявність раніше прийнятого рішення про державну реєстрацію цієї потужності. Відмова у державній реєстрації потужностей з інших підстав не дозволяється. У рішенні про відмову в державній реєстрації потужності обов`язково зазначаються підстава для відмови та фактичні обставини, що підтверджують наявність такої підстави. 
Рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації приймається протягом 10 календарних днів після отримання відповідної заяви оператора ринку. Копія рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації надається (надсилається) оператору ринку протягом трьох робочих днів з дня його прийняття. 
Процедуру державної реєстрації потужностей, які використовуються на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів та не потребують отримання експлуатаційного дозволу, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам затверджено наказом  Мінагрополітики  та продовольства України  від 10.02.2016 № 39, зареєстрованим в Міністерстві  юстиції України 12.03.2016 за № 382/28512 (далі по тексту - Порядок № 39).
Відповідно до п.1.3 Порядку № 39 оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку), який провадить діяльність, що відповідно до вимог Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" не вимагає отримання експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, яка використовується на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів, відповідно до цього Порядку. 
Згідно з п.п.1.5, 1.6 Порядку оператор ринку, який станом на дату набрання чинності   Законом використовує потужність, на яку не отримано експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати заяву про державну реєстрацію такої потужності до територіального органу компетентного органу. 
Державній реєстрації підлягає кожна окрема потужність оператора ринку. 
Для державної реєстрації потужності оператор ринку подає територіальному органу компетентного органу за адресою потужності заяву за формою згідно з  додатком 1  до цього Порядку (п.2.1 Порядку № 39). 
Заява про державну реєстрацію потужності засвідчується підписом оператора ринку або уповноваженої ним особи (п.2.2 Порядку № 39).
За приписами п.2.6 Порядку № 39 територіальному органу компетентного органу забороняється вимагати для державної реєстрації потужності будь-які інші документи, крім заяви.
З викладеного вище вбачається, що частиною 5 статті 25 Закону №  771/97-ВР встановлено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації потужності, якими є: 
- невідповідність заяви встановленій формі, 
- надання в ній неповної інформації, 
- наявність раніше прийнятого рішення про державну реєстрацію цієї потужності. 
Наведеним вище приписам ч.5 ст.25 Закону № 771/97-ВР кореспондують положення п.3.7 Порядку № 39. 
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 було подано дві заяви від 25.09.2019 про державну реєстрацію потужності : заяву за формою, передбаченою додатком 1 до Порядку № 39, в якій зазначено адресу потужності оператора ринку - АДРЕСА_2 , та єдиний вид діяльності, що планується здійснювати з використанням потужності - реалізація (а.с.14-15).  
В іншій заяві про державну  реєстрацію потужності від 25.09.2019 зазначено всі відомості, обов`язковість яких передбачена частиною 3 статті 25 Закону № 771/97-ВР, зокрема : місце проживання оператора ринку - АДРЕСА_2 ; назва (опис) потужності - ізольована окремо розташована від інших житлових та нежитлових приміщень двокімнатна квартира приватної форми власності у багатоквартирному 16-поверховому будинку, який розташовано за адресою : АДРЕСА_2 ; адреса потужності - АДРЕСА_2 ; заплановані види діяльності - реалізація харчових продуктів, яка полягатиме в укладенні договорів з іншими фізичними та юридичними особами про продаж позивачем відповідним покупцям харчових продуктів;  перелік харчових продуктів, виробництво та/або обіг яких планується здійснювати - усі харчові продукти, окрім тих, на які потрібно отримання експлуатаційного дозволу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що позивачем у поданих до ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області заявах від 25.09.2019 було вказано усі обов`язкові відомості, передбачені ч.3 ст.25 Закону № 771/97-ВР, а посилання відповідача на зазначення у заяві неповної інформації щодо назви (опису) потужності та її адреси не відповідають фактичним обставинам справи. 
Щодо висновку відповідача про те, що житловий будинок не є та не може бути потужністю за змістом пункту 69 частини 1 статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», колегія суддів зазначає наступне. 
Визначення терміну «потужності» міститься у п. 69 ч. 1 ст. 1 Закону №  771/97-ВР - це споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також територія, що використовуються у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів. 
Крім того, п. 79 ч.1 ст. 1 Закону № 771/97-ВР містить такі поняття, як рухомі та/або тимчасові потужності - тимчасові споруди, рухомі транспортні засоби, призначені для торгівлі, що також відноситься до потужностей. 
При цьому, Закон № 771/97-ВР не розділяє споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі на житлові та не житлові, не містить заборони щодо використання житлових будівель у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів. 
Колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ч.4 ст.4, ст.6 Житлового кодексу України та ст.382 Цивільного кодексу України, на які посилався відповідач, оскільки спеціальним Законом, який регулює правовідносини між оператором ринку та компетентним органом (в даному випадку, ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області) щодо державної реєстрації потужності, є Закон України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», який і підлягає пріоритетному застосуванню при вирішенні даного спору.
Враховуючи викладене, є безпідставними доводи відповідача про те, що нормами ч.4 ст.4, ст.6 Житлового кодексу України та ст.382 Цивільного кодексу України встановлено заборону на використання квартири не за призначенням, тому квартира у житловому будинку не може бути зареєстрована в якості потужності з реалізації харчових продуктів. 
Крім того, судження ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області про неможливість віднести квартиру у житловому будинку до потужності оператора ринку, не може слугувати підставою для висновку про те, що оператором ринку надано неповну інформацію.
Також, колегія суддів зауважує, що позивачем у заявах від 25.09.2019 чітко зазначено про те, що єдиним видом діяльності, який буде здійснюватися у потужності, зазначеній у заяві, є реалізація харчових продуктів, яка полягатиме в укладенні позивачем договорів з іншими фізичними та юридичними особами про продаж харчових продуктів.
Тобто, у заявах від 25.09.2019  відповідача повідомлено, що вказана вище потужність не буде ані місцем виробництва або переробки, ані місцем фактичного знаходження харчових продуктів. 
Однак, відповідач на це уваги не звернув та жодної оцінки у повідомленні від 01.10.2019 про відмову у державній реєстрації потужності не надав. 
Посилання відповідача на невідповідність квартири у житловому будинку гігієнічним вимогам, встановленим статтею 41 Закону №  771/97-ВР, не є підставою для відмови у державній реєстрації потужності у розумінні ч.5 ст.25 цього Закону. 
Натомість, відмова у реєстрації потужності з підстав, не передбачених цією нормою, прямо заборонена Законом №  771/97-ВР.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у відповідача не було підстав для відмови фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 в державній реєстрації потужності з посиланням на порушення ним ч.3 ст. 25 Закону № 771/97 на підставі  заяв від 25.09.2019. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті рішення про відмову ФОП ОСОБА_1 в державній реєстрації потужності за адресою : АДРЕСА_2 , діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом № 771/97-ВР, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, отже, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області провести державну реєстрацію потужності шляхом зобов`язання внести інформацію про зазначену у заявах позивача від 25.09.2019 потужність до Державного реєстру потужностей операторів ринку, колегія суддів зазначає наступне. 
Як зазначалось вище, в силу п.31 ч.1 ст. 1 Закону № 771/97-ВР визначено, що компетентний орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів. 
Відповідно до п.3.1 Порядку № 39 державна реєстрація потужності здійснюється територіальним органом компетентного органу протягом 15 робочих днів після отримання заяви оператора ринку про таку реєстрацію.
Згідно з п. 3.5 Порядку № 39 рішення про державну реєстрацію потужності містить таку інформацію: 1) найменування або прізвище, ім`я та по батькові оператора ринку; 2) особистий реєстраційний номер потужності; 3) адреса потужності; 4) вид діяльності, що планується здійснювати з використанням потужності; 5) дата прийняття територіальним органом компетентного органу рішення про державну реєстрацію потужності. 
Територіальний орган компетентного органу приймає рішення про державну реєстрацію потужності за відсутності підстав для відмови у такій реєстрації, наведених у пункті 3.7 цього розділу. Одночасно з прийняттям рішення про державну реєстрацію потужності територіальний орган компетентного органу присвоює потужності особистий реєстраційний номер. 
Водночас, пунктами 4.1., 4.2 Порядку № 39 встановлено, що Реєстр ведеться компетентним органом (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів) в електронному вигляді з використанням матеріально-технічної бази територіальних органів компетентного органу за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку. Внесення до Реєстру інформації, вказаної у пункті 3.5 розділу III цього Порядку, здійснюється компетентним органом протягом 5 робочих днів з дати прийняття рішення про державну реєстрацію потужності. 
Таким чином, здійснення державної реєстрації потужності та внесення інформації про зазначену у заявах від 25.09.2019 потужність до Державного реєстру потужностей операторів ринку належить до сфери виключних управлінських повноважень відповідача. 
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч.2 ст.9 КАС України).
Однак, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що за відсутності рішення про державну реєстрацію потужності, прийнятого керівником ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області за результатами повного та всебічного розгляду заяв позивача від 25.09.2019, позовна вимога про зобов`язання відповідача провести державну реєстрацію потужності та внести інформацію про неї до Державного реєстру потужностей операторів ринку, не може бути задоволена.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Беручи до уваги наведене, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача у спірних відносинах, слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про державну реєстрацію потужності з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З огляду на викладене вище, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 по справі № 520/10472/19 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України). 
За приписами ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з наявними в матеріалах справи платіжним дорученням № 38 від 03.10.2019 ФОП ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1921,00 грн, згідно з платіжним дорученням № 39 від 03.10.2019 - в сумі 1921,00 грн, (а.с.26, 27), та згідно з платіжним дорученням № 64 від 26.12.2019 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5763,00 грн. 
Слід відмітити, що ФОП ОСОБА_1 заявлено у даному позові 2 вимоги немайнового характеру.
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір апеляційної скарги на рішення суду на рівні 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання фізичною особою-підприємцем позову немайнового характеру, складає  1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Беручи до уваги, що судом апеляційної інстанції одна позовна вимога немайнового характеру задовольняється повністю, а інша - частково, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору за подання позову в розмірі 2881,50 грн та за подання апеляційної скарги - 4322,25 грн.
Керуючись ст.139, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року по справі № 520/10472/19  скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 40, 6-й поверх, код ЄДРПОУ 40324829) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Скасувати рішення Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини в м. Харкові Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про відмову у державній реєстрації потужності, викладене у листі "Повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у державній реєстрації потужності" № 39.1/2504 від 01.10.2019.
Зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 40, 6-й поверх, код ЄДРПОУ 40324829) повторно розглянути заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 25.09.2019 про державну реєстрацію потужності з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.  
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 40, 6-й поверх, код ЄДРПОУ 40324829) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот одну) грн. 50  коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 4322 (чотири тисячі триста двадцять дві) грн. 25 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  25.02.2020 року