П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2922/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П.  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
06 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Охрімчук І.Г. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року  (рішення ухвалено у м.Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 25.06.2018, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.06.2018, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяць, визначений військовою частиною НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 , який був встановлений до 01.01.2016. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що нарахування грошового забезпечення відповідачем проводилося не в повному обсязі, зокрема, за період проходження служби з 01.01.2016 по день звільнення індексація грошового забезпечення відповідачем не виплачувалась.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 25 червня 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 25 червня 2018 року .
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп., за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1  (ідентифікаційний код -   НОМЕР_3 ).
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що виплата сум індексації грошового забезпечення у межах коштів військової частини, передбачених на виплату грошового забезпечення, є неможливою.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що наказом командувача військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.05.2018 №10-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку відповідно до ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". На момент звільнення вислуга років у Збройних Силах України становить 26 календарних років.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №145 від  25.06.2018 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.
На виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (Далі - Постанова №393) військовою частиною НОМЕР_1 з позивачем проведено розрахунок по грошовому забезпеченню.
Позивач вказує, що на день звільнення не отримав в повному обсязі кошти, на які мав право під час проходження військової служби в ВЧ НОМЕР_1 , а саме не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.06.2018.
ОСОБА_1 12.08.2019 звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 в якій просив нарахувати та виплатити йому суму індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по день виключення із списків особового складу, а саме по 25.06.2018.
Листом від 21.08.2019 №350/485/60/1269 відповідач фактично відмовив позивачу у виплаті індексації грошового забезпечення посилаючись на те, що відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики України механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період 2016-2018 років немає та на відсутність фінансових ресурсів.
Така відмова мотивована тим, що відповідно положень ст.5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 №10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 08.08.2017 №78/0/66-17, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.
Вважаючи, що позивач має право на виплату сум індексації грошового забезпечення позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що військовою частиною протиправно не нараховувалась та не сплачувалась індексація грошового забезпечення саме за період з 01.01.2016 по 25.06.2018.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції враховує таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За приписами ч.ч.2,3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Преамбулою Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Положеннями ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
За змістом ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Статтею 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" унормовано, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст.18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Кабінетом Міністрів України затверджено постанову "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), згідно з п.4 якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до абз.8 п.4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №825/1832/17.
Таким чином, невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 25.06.2018 включно є порушенням вимог Закону №1282-ХП та Порядку №1078, а тому позовні вимоги  правомірно задоволені.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі  06 лютого 2020 року.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Охрімчук І.Г.