ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 р. 	Справа № 520/9705/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.11.19 року по справі № 520/9705/19
за позовом               ОСОБА_1  
до              Відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ,              Головного управління Національної поліції в Харківській області     про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:
          - визнати протиправною бездіяльність Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не оформлення мотивованих рапортів про встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень та видання з цього приводу наказу в період перебування ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору обслуговування об`єктів відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області з 12.09.2017 по 29.03.2019;
- зобов`язати Відділ спеціальної поліції ГУНП в Харківській області, Головне управління Національної поліції в Харківській області оформити належним чином мотивовані рапорти про встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень в період перебування ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору обслуговування об`єктів відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області з 12.09.2017 по 29.03.2019 для видання з цього приводу наказу та направити до ГУНП в Харківській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при проходженні служби та при звільненні, йому не здійснено нарахування та виплату компенсації за службу в умовах режимних обмежень 15% від посадового окладу за період з 12.09.2017 року по 29.03.2019 року.
20 листопада 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі позивач просив  рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що має право на встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень  у розмірі 15% в період перебування ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору обслуговування об`єктів відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області з 12.09.2017 по 29.03.2019, оскільки за цей час  систематично займався розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням та використанням документів, пов`язаних з відомостями, що становлять  держану таємницю.
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, звертає увагу на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 07.08.2019 року у справі №820/5122/17, а також на те, що надбавка до посадових окладів установлюється тільки тим поліцейським, які постійно працюють з відомостями, що становлять  державну таємницю. Отже, посилаючись на викладені доводи, вважає законним та обгрунтованим рішення суду першої інстанції, таким, що ухвалене з додержанням норм  матеріального та процесуального права. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 17.04.2015 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.
          Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 у зв`язку з прийняттям Верховною Радою України ЗУ “Про Національну поліцію” територіальні органи Міністерства внутрішніх справ були ліквідовані як юридичні особи публічного права та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України. У зв`язку з чим, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (УПЗСЕ ГУМВС України в Харківській області) ліквідовано.
          Наказом ГУМВС України в Харківській області від 06.11.2015 №672 о/с позивача звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України за п.64 “з” (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації), згідно “Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ” затвердженого постановою KM Української PCP від 29.07.1991 року № 114.
          З 07.11.2015 наказом ГУНП в Харківській області №37 о/с позивача прийнято на службу в Батальйон патрульної служби поліції особливого призначення “Харків” ГУНП в Харківській області на посаду інспектора, та присвоєно спеціальне звання “лейтенант поліції”.
          Наказом від 18.03.2019 № 76 о/с позивача звільнено з Національної поліції України за п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ “Про Національну поліцію” (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
          З метою з`ясування нарахувань та виплат, які передбачені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 “Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 під час проходження служби ОСОБА_1 в ГУНП в Харківській області, позивачем направлено запит від 21.06.2019 до Національної поліції України щодо надання наступних документів, а саме:
          інформації про грошове забезпечення, яке отримував старший лейтенант поліції ОСОБА_1 щомісяця, за час проходження служби в ГУНП в Харківській області;
          інформацію про посаду, посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії, одноразові додаткові види грошового забезпечення.
          Листом позивачу надано довідку від 26.06.2019 №1220 про нараховане та виплачене грошове забезпечення оперуповноваженого сектору обслуговування об`єктів відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 по 30.04.2019.
          Дослідивши інформацію, зазначену в довідці від 26.06.2019 №1220 позивач встановив, що нарахування та виплата за службу в умовах режимних обмежень за період з 12.09.2017 по 29.03.2019 року у розмірі 15% від посадового окладу не здійснена, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
          На лист-претензію позивача, листом №Г-184/6, Г-186/8, Г-193/14/119/04/29-2019 відповідач повідомив, що мотивовані рапорти про встановлення надбавки ОСОБА_1 за службу в умовах режимних обмежень з відділу спеціальної поліції ГУ НП в Харківській області не надходили та наказ з цього приводу не видавався.
          Вважаючи протиправною бездіяльність Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не оформлення мотивованих рапортів про встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень та видання з цього приводу наказу в період перебування ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору обслуговування об`єктів відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області з 12.09.2017 по 29.03.2019 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів здійснення позивачем функціональних обов`язків та завдань, при виконанні яких застосована інформація, яка має ступінь секретності “цілком таємно” та “таємно”, а також з того, що надбавка позивачу за службу в умовах режимних обмежень наказами керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, - не встановлювалася та виплата не проводилась.
Колегія суддів погоджується  з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
 Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №  580-VIII  обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. 
Питання нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейських визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", відповідно до п. 1 якої грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (далі Постанова N 988).
          Кабінетом Міністрів України постановлено виплачувати надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірах та порядку, визначених законодавством (пп. 2 п. 5 Постанови N 988).
          Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які, зокрема, визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції (далі Порядок №260).
          Відповідно до п. 7 розділу II Порядку №260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації:
          відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків;
          відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків;
          відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.
          Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови надання їм допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.
Закон України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 р. № 3855-XII (далі по тексту - Закон України № 3855-XII) регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.
Частиною 6 ст.22 Закону України № 3855-XII визначено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.
Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.26 Закону України № 3855-XII скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.
Приписами ст. 30  Закону України № 3855-XII визначено, що у  разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
При цьому, колегія суддів зауважує, що надання права доступу до роботи з інформацією, яка має ступінь секретності “цілком таємно” та “таємно”, ще не свідчить про здійснення позивачем функціональних обов`язків та завдань, при виконанні яких позивач працює із інформацією, яка має ступінь секретності “цілком таємно” та “таємно”.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, надбавка позивачу за службу в умовах режимних обмежень наказами керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, - не встановлювалася та виплата не проводилася.
З огляду на зазначене, відсутності мотивованого рапорту щодо встановлення надбавки позивачу за роботу в умовах режимних обмежень, доводи апелянта стосовно бездіяльності Відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо необхідності встановлення йому надбавки за роботу в умовах режимних обмежень,  є помилковими. 
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 07.08.2019 року у справі №820/5122/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції.
Крім того, позивач звільнений зі служби  в 2015 році і відносини з відповідачем припинено.
          Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України     органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією     та законами України.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах не допустив порушень прав позивача, діючи на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством, з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.
Відповідно до ч. 2  ст. 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, відповідач, як  суб`єкт владних повноважень,  надав належні докази правомірності своїх дії у спірних правовідносинах.
Доводи апелянта про те, що на час перебування його на посаді оперуповноваженого сектору обслуговування об`єктів відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області з 12.09.2017 по 29.03.2019 року він   систематично займався розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням та використанням документів, пов`язаних з відомостями, що становлять  держану таємницю, колегія суддів відхиляє, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять. При цьому, до Головного управління Національної поліції в Харківській області не надходило мотивованого рапорту щодо встановлення надбавки позивачу за роботу в умовах режимних обмежень, відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядок № 260.
За змістом  п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Таким чином, колегія суддів погоджується  з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 по справі № 520/9705/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.І. Сіренко 	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко