Ухвала
Іменем України 
06 лютого  2020 року
м. Київ
справа № 1-2/1999
провадження № 51- 9418 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 січня  2020 року,
встановив:
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, вироком Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року ОСОБА_4 засуджено          за п. «а», п. «г» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 19 і ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року, із застосуванням  ст. 42 КК України, до покарання у виді смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
ОСОБА_4 виправдано за ч. 3 ст. 193, ст. 208, ч. 1 ст. 222 КК України 1960 року у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні злочинів.
Ухвалою Верховного Суду України від 25 травня 2000 року вирок Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року щодо ОСОБА_4 змінено. Призначене останньому покарання за п.п. «а», «г» ст. 93 КК України 1960 року у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.
На підставі ст. 42 КК України 1960 року постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за сукупністю злочинів п.п. «а», «г» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 19 і ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі.
В решті вирок суду залишено без зміни.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2020 року повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року щодо нього як таку, що належить розглядати у суді першої інстанції.
У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на ту обставину, що мотивувальна частина ухвали не відповідає дійсності, оскільки він звертався із вищевказаною  заявою не до Вінницького апеляційного суду, а до Вінницького міського суду Вінницької області, який перенаправив його заяву супровідним листом до вказаного апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустим помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого ч. 3 цієї статті.
Відповідно до  п. 1 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначається найменування суду, до якого подається заява про перегляд. 
Як убачається із копій матеріалів, наданих Вінницьким апеляційним судом,      ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про поновлення строку подання заяви проперегляд за виключними обставинами вироку щодо нього до Апеляційного суду Вінницької області (вул. Соборна, 6, м. Вінниця, 21050), зазначивши в правому верхньому кутку вказаного адресата, хоча клопотання направив до Вінницького міського суду Вінницької області.
Крім того, у заяві про перегляд за виключними обставинами вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року першим адресатом у правому верхньому кутку також зазначено Апеляційний суд Вінницької області (вул. Соборна, 6,                 м. Вінниця, 21050).
Як убачається з копій наданих рішень, Вінницький обласний суд, ухвалюючи вирок        16 червня 1999 року щодо ОСОБА_4 , діяв як суд першої інстанції в силу повноважень, передбачених КПК України 1960 року.
У зв`язку з прийняттям у 2012 році нового КПК України,  апеляційні суди втратили повноваження суду першої інстанції і наразі позбавлені можливості здійснювати кримінальне провадження про перегляд за виключними обставинами вироків, поставлених ними як судами першої інстанції, з дотриманням вимог ст.466 КПК України і ухвалювати рішення, передбачені ст.467 КПК України.
Таким чином, вирішення Вінницьким апеляційним судом на підставі положень КПК України в редакції 2012 року питань, пов`язаних із переглядом вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року, постановленого ним у порядку КПК             1960 року як судом першої інстанції, за виключними обставинами, суперечить правилам інстанційної підсудності, визначеними ст. ст. 33 і 463 КПК України.        
Так, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року за виключними обставинами, згідно положень ч. 1 ст. 466 КПК України, належить розглядати у місцевому суді першої інстанції, а саме, Вінницькому міському суді Вінницької області, а тому суд обгрунтовано не відкрив провадження за його заявою та на підставі ст. ст. 429, 464 КПК України повернув її останньому.
Посилання ОСОБА_4 про те, що заяву ним було подано безпосередньо до Вінницького міського суду Вінницької області не впливають на законність, обгрунтованість і вмотивованість ухвали Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2020 року.
Таким чином, доводи ОСОБА_4 про те, що він із вищевказаною  заявою до Вінницького апеляційного суду не звертався, та ухвала суду апеляційної інстанції винесена з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, не знайшли свого підтвердження.
Разом з тим, Верховний Суд звертає увагу засудженого, що ухвала суду про повернення заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за виключними обставинами не є кінцевою, тому не позбавляє його права повторно звернутись до належного суду з відповідною заявою  з урахуванням вимог глави 34 КПК України (вимоги до заяви та її обґрунтування, порядок та строки звернення). 
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, повертаючи заяву ОСОБА_4 заявнику, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого        ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2020 року слід відмовити на підставі  п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 січня  2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                               ОСОБА_3