Постанова
іменем України 
3 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 757/49652/17-к
провадження № 51-9501км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
захисника                            ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2018 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Слідчий суддя Печерського районного суду ухвалою від 14 березня 2018 року відмовив у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на рішення Генеральної прокуратури України про видачу ОСОБА_8 до Російської Федерації (ділі – РФ). 
Апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , скасував ухвалу слідчого судді та постановив нову ухвалу, якою скасував постанову Генеральної прокуратури України (далі – ГПУ) від 4 серпня 2017 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності. 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування судом норм міжнародних договорів України, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що ОСОБА_8 незважаючи на тривале проживання на території України не звертався до органів Державної міграційної служби Україниі із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. З урахуванням викладеного, на думку прокурора, сам факт звернення в України за наданням такого статусу поза межами визначених законодавством строків є зловживанням таким правом із метою ухилення від кримінальної відповідальності за законодавством запитуючої сторони.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 зазначає про необхідність залишення скарги без задоволення.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора. Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Як убачається з постанови ГПУ про видачу особи (екстрадицію) від 4 серпня 2017 року, у провадженні відділу з розслідування особливо важливих справ слідчого управлення Слідчого комітету РФ по Рязанській області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 209, п. «а» ч. 3 ст. 163, п. «а» ч. 3 ст. 163, підпунктами «е», «ж», «з», ч. 2 ст. 105 ч. 4 ст. 159 п. «в» ч. 2 ст. 179, п. «а» ч. 3 ст. 111, ч. 3 ст. 222 КК РФ.
17 червня 2016 року органом досудового розслідування було винесено постанову про притягнення ОСОБА_8 як обвинуваченого та у зв`язку з ухиленням від слідства 22 вересня 2005 року оголосив його в міжнародний розшук.
Желєзнодорожний районний суд м. Рязані РФ 28 вересня 2005 року обрав ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
20 грудня 2016 до ГПУ надійшов запит із Генеральної прокуратури РФ про видачу ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності.
15 листопада 2016 року ОСОБА_8 було затримано на території Київської області у зв`язку з розшуком російськими правоохоронними органами, а 17 листопада 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області застосував до нього у порядку ст. 583 КПК тимчасовий арешт, а Шевченківський районний суд м. Києва 22 грудня 2016 року застосував екстрадиційний арешт.
Цей же суд ухвалою від 6 березня 2017 року змінив ОСОБА_8 запобіжний захід з екстрадиційного на домашній арешт із забороною залишати місце проживання в період із 22:00 до 6:00. 
Постановою заступника ГПУ від 4 серпня 2017 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_8 до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 209, підпунктами «е», «ж», «з», ч. 2 ст. 105 КК РФ.
Не погодившись із таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , оскаржив його до слідчого судді, проте останній ухвалою від 14  березня 2018 року відмовив у задоволенні скарги захисника.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді, встановивши, що ОСОБА_8 звернувся за захистом в Україні та питання про отримання останнім статусу біженця або особи, яка потребує тимчасового захисту, вирішується й остаточне рішення з цього приводу не прийнято, дійшов висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постанови ГПУ про видачу особи (екстрадицію).
Так, у ст. 591 КПК визначено порядок оскарження рішення про видачу особи (екстрадицію). Зокрема, у ч. 7 ст. 591 КПК зазначено, що ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку лише прокурором. 
При цьому, за змістом цієї норми, єдиною підставою такого оскарження є неправильне застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалася іноземною державою. 
Неправильне застосування норми міжнародного права може мати місце у випадках, коли судом не було застосовано норми міжнародного права, яка підлягала застосуванню, або, навпаки, суд застосував норму міжнародного права, яка не підлягала застосуванню, або коли судом було надано неправильне тлумачення норми міжнародного права.
Разом з тим, всупереч вимогам ст. 591 КПК прокурор, формально пославшись на неправильне застосування норм міжнародних договорів України, у своїй касаційній скарзі по суті вказує лише на неправильне застосування норм національного права, що стосуються правового статусу біженців, осіб, які потребують додаткового чи тимчасового захисту в Україні, та заборони їх видачі іншій державі.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2018 року залишити без зміни, касаційну скаргу заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 – без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                           ОСОБА_3