КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                         
єдиний унікальний номер судової справи: 761/26790/17
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/419/2020
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                         У К Р А Ї Н И
 
           14 січня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                судді доповідача          -          Білич І.М.
                                суддів                            -          Лапчевської О.Ф., Іванченка М.М.
                                при секретарі               -          Кемському В.В.
                                за участю: позивача    -          ОСОБА_1 
                                представника  позивача -       ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Шевченківського районного суду м. Києва Притули Н.Г.,
по цивільній справі № 761/26790/17 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, -
 
в с т а н о в и л а: 
 
У липні 2017 року МТСБУ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь кошти в загальній сумі 39 378,25 гривень.    
Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 22.11.2015 року о 13 год. 00 хв. по вул. Якубовського, 3, у м. Києві  з вини ОСОБА_1 сталася  дорожньо - транспортна пригода за участі транспортних засобів: «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої обидва ТЗ отримали механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП не була застрахована, ОСОБА_2 на підставі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся з вимогами про відшкодування збитків до МТСБУ. Позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 38 628,25 гривень, а також поніс витрати в розмірі 750 гривень із залученням аварійного комісара. 
У зв'язку з викладеним та керуючись положеннями ст. 1191 ЦК України, МТСБУ звернулося з позовом до суду про відшкодування з ОСОБА_1 понесених витрат в порядку регресу.
 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в сумі 38 628,25 гривень, що відповідає сумі страхової(регламентної) виплати. У 

задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, пов`язаних із залученням аварійного комісара відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від  31 липня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
Посилаючись на те, що його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», а тому саме на страховика покладено обов`язок з відшкодування майнової шкоди. Крім того, зазначав, що суд порушив норми процесуального права в частині неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи.
 
Позивач будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку  в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи  подав письмові пояснення, за якими не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення. Просив суд розглянути справу у відсутність їх представника.
Відповідач та представник відповідача підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити .
Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача в силу вимог ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
 
Як встановлено у судовому  засіданні,  ОСОБА_1 22.11.2015 року о 13 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Якубовського, 3 в м. Києві, не надав перевагу в русі транспортному засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, у зв`язку з чим сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2015 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. 
Вказана постанова набрала законної сили, а отже обставина вини відповідача у вчиненні ДТП в силу положень ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню.
На момент ДТП ОСОБА_1 не підтвердив факт страхування його цивільно-правової відповідальності.
За таких обставин, 04.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування.  
Згідно Звіту №60/01/16 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу (КТС), який 26.01.2016 року складений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ (автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 ) та ПДВ 20 % на замінні складові та матеріали склала 49 429,96 гривень.
Відповідно до наказу МТСБУ №1707 від 03.03.2016 року про відшкодування шкоди з Фонду захисту потерпілих, за шкоду заподіяну ОСОБА_2 в результаті дорожньо-

транспортної пригоди після вирахування коефіцієнту фізичного зносу КТЗ прийнято рішення про  сплату страхового відшкодування у сумі 38 628,25 гривень.
Згідно платіжного доручення №1707рв від 04.03.2016 року на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ КБ «Приватбанк» перераховано 38 628,25 гривень у якості страхового відшкодування відповідно до наказу №1707 від 03.03.2016 року.
За послуги аварійного комісара у визначенні розміру шкоди та підготовку документів позивачем сплачено 750 гривень.
 
Задовольняючи позовні вимоги МТСБУ, суд першої інстанції, з висновками якого частково погоджується колегія суддів, виходив з того, що позивач відшкодував шкоду замість винної особи, а тому має право на стягнення понесених витрат в порядку регресу.
 
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач вказував на те, що в матеріалах справи відсутні докази  його належного повідомлення про розгляд  справи в суді першої інстанції. Таким чином він був позбавлений можливості надати свої заперечення та докази, які б могли бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у ході розгляду. Поштовий конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви, відправлений ОСОБА_1 , був повернутий до суду без вручення адресатові ( а.с. 34). Відсутні в матеріалах справи також докази повідомлення відповідача щодо розгляду справи 12 грудня 2017 року.
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи порушення судом норм процесуального права в частині  щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи, заочне рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення заявлених позовних вимог, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ коштів у розмірі 38 628,25 гривень як суму страхового відшкодування в порядку регресу виходячи з наступного.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України), якою в даному випадку є ОСОБА_1 .
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення 

 
відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної  пригоди   та  захисту  майнових  інтересів страхувальників.
Пунктом 21.1. статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з урахуванням  положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного  засобу (за  винятком  транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного  засобу) без  поліса    обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного  в  іншій  країні  з   уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про  взаємне  визнання  договорів  такого страхування.
Пунктом 21.3. вказаної статті визначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).  Страховий  поліс  пред`являється  посадовим  особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
З наданої  довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 83152816 вбачається, що на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності  пред`явлено не було.
У централізованій базі даних  МТСБУ було виконано пошук чинних полісів зі страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, д.н.з. НОМЕР_2 , однак  пошук не дав результатів (а.с. 13).
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Виконуючи зазначені вимоги Закону та враховуючи відсутність даних про наявність договору обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власника транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , у центральній базі даних МТСБУ, позивач 04.03.2016 року виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 38 628,25 гривень.
За ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  МТСБУ після сплати  страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував 

свою цивільно-правову  відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1  статті 13 цього Закону.
З урахуванням  вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивачем у ході розгляду справи  було доведено  позовні вимоги, а саме, що  через порушення  ОСОБА_1 .  Правил дорожнього руху України сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої власнику транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 було завдано шкоду, яку на підставі вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»    відшкодував позивач, а відтак в порядку регресу така сума - 38628, 25 гривень підлягає стягненню з відповідача.
У той же час нормами  Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  не передбачено стягнення в порядку регресу витрат за послуги  аварійного комісара.
 
ОСОБА_1 звертаючись до суду  з апеляційною скаргою вказував на те, що його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», в підтвердження чого надав суду апеляційної інстанції страховий поліс АІ/5684673 від 20.08.2015 року, строк дії якого з 25.09.2015 року до 24.09.2016 року.
Разом з тим, вказаний поліс не може бути взятий до уваги судом при вирішенні спору,  виходячи з того що в єдиній централізованій базі МТСБУ на день ДТП  ( 22.11.2015 року) страховий поліс АІ/5684673 від 20.08.2015 року мав статус « поліс не дійсний», а страховик що його видав визначався як « страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 01.07.2015 року»
Відповідно до пункту 49.1. статті 49 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.
Абзацом 2 пункту 49.2. статті 49 вказаного Закону передбачено, що у разі невідповідності страховика ліцензійним умовам Уповноважений орган має право своїм  рішенням тимчасово зупинити дію ліцензії до усунення порушень, виявлених за результатами перевірки. В разі якщо зазначені порушення не будуть усунуті в строки, визначені у рішенні Уповноваженого органу, Уповноважений орган має право анулювати ліцензію такого страховика.
Дія ліцензії ПрАТ «СК "Україна» з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була анульована розпорядженням Нацкомфінпослуг від 30.04.2015 №905, яке набрало чинності з 08.05.2015 року.
Дана інформація є загальнодоступною.
Таким чином, станом на 20.08.2015 року ПрАТ «СК «Україна» не мала повноважень на укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
 
Доводи скаржника про те, що на момент винесення розпорядження Нацкомфінпослуг від 30.04.2015 №905 ПрАТ «СК «Україна» мала дві безстрокові ліцензії на страхування цивільно-правової відповідальності власників НТЗ, а відповідним розпорядженням було припинено дію лише однієї, спростовуються матеріалами справи, а саме:
24.06.2005 року  Держфінпослуг видало ТОВ „Страхова компанія „Україна" ліцензію на провадження страхової діяльності у формі обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АБ №100110 від 04.07.2005 року зі строком дії ліценції - три роки.

 
03.07.2008 року Держфінпослуг  видано ТОВ  „ Страхова компанія „Україна" ліцензію на провадження страхової діяльності у формі обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ № 398421 від 18 .07.2008 року строк дії - три роки.
20.10.2011 року Держфінпослуг видано Товариству ліцензію на провадження страхової  діяльності у формі обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ№ 594106 від 13.11.2011 року, строк дії - безстроковий.
02.10.2012 року Нацкомфінпослуг було переоформлено зазначену ліцензію у зв`язку  зі зміною місцезнаходження, АД № 039930 від 06.11.2012 року, строк дії - безстроковий.
Відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг від 30.04.2015 року № 905 „Про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Україна", товариству анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності у формі обов`язкового страхування цивільно - правової  діяльності у формі обов`язкового страхування цивільно правої відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розпорядження набрало чинності 08.05.2015 року.
 
Зазначене свідчить  не про припинення дії полісу АІ/5684673 від 20.08.2015 року, а про його  не укладення взагалі, оскільки на момент  укладення договору страхування, страхова компанія була позбавлена ліцензії, отже не мала права укладати договори обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак  в день пригоди, цивільно - правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована не була, а тому позивач у відповідності до  положень ст. ст.  38, 41 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних  засобів» має право на  відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу.
 
            Керуючись ст. ст. 367, 368, 372, 376,  381-384, 387  ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
 
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року скасувати та постановити нове, за яким позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131 м. Київ, Русанівський бульвар, 8)кошти в сумі 38 628,25 гривень та судовий збір в розмірі 1600 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 січня   2020 року.
 
            Суддя-доповідач:                                      Судді: