ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1255/20 Справа № 199/8679/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа – Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства “Банк Михайлівський”, про стягнення завданих збитків, інфляційних втрат та моральної шкоди, –

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа – Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства “Банк Михайлівський”, про стягнення завданих збитків, інфляційних втрат та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він уклав договір з ПАТ “Банк Михайлівський” та відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 .

13 травня 2016 року був укладений договір «Суперкапітал (Новий)» № 980-027-000239051 та відповідно до платіжного доручення № 2589475 від 13.05.2016 року позивач вніс на особистий рахунок 200 000,00 грн.

12 липня 2016 року прийнято рішення НБУ № 124-рш “Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ “Банк Михайлівський”.

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ “Банк Михайлівський” з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно, про що зазначено на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до вимог ч.3 ст. 18 Закону Украйни “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, за посиланням в мережі Інтернет http://www.fg. gov.ua.

Грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. станом на 22.09.2016 року перебували на поточному рахунку позивача. Позивачем на адресу відповідач направлялися запити із вимогою включити його до переліку вкладників, які мають право на отримання коштів у відповідності до Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” в межах 200 000,00 грн., однак відповіді він не отримав.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 року у справі № 804/2724/17 визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова О.Ю. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язано включити його до цього переліку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2017 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 року залишено без змін.

Вказана ухвала набрала законної сили.

02 лютого 2018 року позивач отримав свої кошти, однак 200 000,00 грн., які він поклав на рахунок, незаконно утримувались Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в період з 21.06.2016 року по 02.02.2018 року, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 302 775,37 грн., що складається із: 3 % річних – 9 715,10 грн.; інфляційні втрати – 49 200,00 грн.; упущена вигода – 38 860,27 грн.; моральна шкода – 5 000,00 грн.; неустойка в розмірі 3 % відповідно до Закону України “Про захист прав споживачів” – 200 000,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам. Зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зі сплати гарантійного відшкодування за вкладами є недоговірним грошовим зобов`язанням, яке виникло безпосередньо з акту цивільного законодавства на підставі цивільно-правових угод (договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунку), укладених між вкладником та неплатоспроможним банком.

При цьому приписи статті 625 ЦК України не виключають можливість їх застосування до спірних правовідносин у зв`язку із простроченням відповідачем виконання ним грошового зобов`язання.

У відзивах на апеляційну скаргу, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Банк Михайлівський” та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.

Відповідач та третя особа вважали законними та вмотивованими висновки місцевого суду, з якими також погодився апеляційний суд, щодо непоширення норм частини другої статті 625 ЦК України та частини п`ятої статті 10 Закону України “Про захист прав споживачів” на спірні правовідносини за відсутності між сторонами договірних відносин, що пояснюється виконанням відповідачем своїх обов`язків на підставі Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, який є спеціальним нормативним актом, яким також не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 13.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ “Банк Михайлівський” був укладений договір № 980-027-000000606 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» (а.с.18).

13 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ “Банк Михайлівський” був укладений договір «Суперкапітал (Новий)» № 980-027-000239051 та відповідно до платіжного доручення № 2589475 від 13.05.2016 року позивач вніс на особистий рахунок 200 000,00 грн. (а.с.20).

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року за № 4/БТ “Про віднесення ПАТ “Банк Михайлівський” до категорії неплатоспроможних”, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23.05.2016 року № 812 “Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ “Банк Михайлівський” та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

13 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ “Банк Михайлівський” з 23.06.2016 року до 22.07.2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш “Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ “Банк Михайлівський”, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12.07.2016 року № 1213 “Про початок процедури ліквідації ПАТ “Банк Михайлівський” та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ “Банк Михайлівський” з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно. Рішенням № 1702 від 01.09.2016 року виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ “Банк Михайлівський”, на ОСОБА_2 з 05.09.2016 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 року у справі № 804/2724/17 визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова О.Ю. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язано включити його до цього переліку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2017 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 року залишено без змін.

Вказана ухвала набрала законної сили.

02 лютого 2018 року позивач отримав свої кошти, що не оспорюється сторонами.

21 червня 2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 1758 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ “Банк Михайлівський” строком на 2 року з 13.07.2018 року по 12.07.2020 року, ліквідатором призначено ОСОБА_2 до 12.07.2020 року включно.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності, прийшовши до висновку, що у відповідності до приписів Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, який є спеціальним та пріоритетним відносно інших законодавчих актів у правовідносинах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, – під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне невиконання зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Вказаним законом також не передбачено право позивача, як вкладника, на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невиплатою банком-агентом гарантованих сум відшкодування.

Однак, колегія суддів погодитися з такими висновками суду не може, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

Системний аналіз зазначених норм процесуального законодавства дає підстави для висновку, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, коли один з його учасників – суб`єкт владних повноважень, здійснює публічно-владні управлінські функції і в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин – це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин справи.

Таким чином до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.

Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним щодо спірних правовідносин.

Спір щодо права фізичної особи на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі, що не перевищує 200 000,00 грн., є публічно-правовим і пов`язаний з виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. А тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 813/921/16 (провадження № 11-126апп18), від 23.05.2018 року у справі № 820/3770/16 (провадження № 11-409апп18), від 06.06.2018 року у справі № 727/8505/15-ц (провадження № 14-180 цс 18), від 23.01.2019 року у справі № 285/489/18-ц (провадження № 14-470цс18) та від 10.04.2019 року у справі № 761/10730/18 (провадження № 14-116цс19).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 просить стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб передбачені статтею 625 ЦК України три проценти річних, інфляційні втрати, упущену вигоду, встановлену частиною п`ятою статті 10 Закону України “Про захист прав споживачів” пеню у розмірі трьох відсотків вартості послуги, а також відшкодувати моральну шкоду. При цьому розмір грошових коштів, які, на думку позивача, підлягають стягненню на його користь вирахувано виходячи із отриманої ним 02.02.2018 року гарантованої суми відшкодування – 200 000,00 грн. Правовими підставами для стягнення цих сум позивач зазначає несвоєчасну виплату Фондом гарантування вкладів фізичних осіб гарантованого відшкодування за договорами вкладу і договорами банківського рахунка, укладеними з банком, у якому в подальшому було розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вказані майнові вимоги заявлені позивачем не до банку-боржника, а до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються правомірності дій останнього, пов`язаних із своєчасністю виплати вкладнику гарантованого відшкодування.

Такий спір пов`язаний із виконанням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб владної управлінської функції з організації виплати суми гарантованого відшкодування та застосування відповідальності за несвоєчасне виконання такої виплати, тому є публічно-правовим і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки позовні вимоги про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних втрат, трьох процентів річних, упущеної вигоди, пені, а також відшкодування моральної шкоди стосуються безпосередньо правомірності дій Фонду і розглядаються за правилами адміністративного судочинства, провадження у цій справі підлягає закриттю.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.10.2019 року у справі № 725/5833/16-ц (провадження № 61-25199св18), у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі № 761/32753/17 (провадження № 61-11188св19).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із частинами 1, 2 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про можливість розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства, апеляційний суд скасовує рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2019 року із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255,256,374,377,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року – скасувати.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа – Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства “Банк Михайлівський”, про стягнення завданих збитків, інфляційних втрат та моральної шкоди – закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко