КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа № 357/4244/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/365/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
22 січня 2020 року                                                                                                  м. Київ
     колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ
   Київського апеляційного суду в складі:
                                                                                                         
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                                                                                                                                              
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця    ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,   ОСОБА_4 , ОСОБА_5   ОСОБА_6 , третя особа: Релігійна громада Української Греко-Католицької Парафії Різдва Христового, про стягнення матеріальної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Ярмоли О.Я.,-    
 
   встановила:
 
У квітні 2019 року ФОП ОСОБА_9 звернувся до суду із названим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 травня 2018 року між Релігійною громадою Української Греко -Католицької Парафії Різдва Христового та ФОП ОСОБА_9 укладено договір підряду № 1 на виконання будівництва першої черги Храму Релігійної громади Української Греко-Католицької Парафії Різдва Христового .
14 травня 2018 року замовником передано, а підрядником прийнято матеріали для зведення залізобетонної огорожі будівництва (першої черги) Храму відповідно до Акту прийому - передачі огорожі.
Позивач підготував земельну ділянку та встановив огорожу будівельного майданчика.
16 серпня 2018 року відповідачі фактично знищили бетонний паркан.
В результаті пошкодження відповідачами бетонного паркану, 14 залізобетонних плит на залізобетонних фундаментах, позивачу було завдано майнову шкоду в розмірі 168 342 грн 52 коп., що підтверджено Звітом про оцінку вартості відновлювальних робіт та визначення розміру матеріального збитку, монтажу залізобетонної огорожі.
Позивач вважає, що з боку відповідачів має місце порушення його законних майнових прав шляхом пошкодження, знищення огорожі будівельного майданчика, блокування будівельних робіт.
Просив, на підставі ст. 1166 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 солідарно матеріальну шкоду в розмірі 168 342 грн 52 коп.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , в солідарному порядку, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_13   матеріальну шкоду в розмірі 168 342 грн 52 коп.
Проведено розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просять скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ФОП ОСОБА_9 зазначив, що рішення суду законне та обґрунтоване, прийняте відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
У судовому засіданні представник скаржників вимоги апеляційної скарги підтримала.
Представник ФОП Мазур С.О. проти апеляційної скарги заперечив. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі визнали вину у вчиненні руйнування/знесення, повалення/огорожі. Звіт про оцінку вартості відновлювальних робіт та визначення розміру матеріального збитку, монтажу залізобетонної огорожі відповідачами не спростований.
Проте погодитись з такими висновками суду не можна.
З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2018 року між Релігійною громадою Української Греко-Католицької Церкви Парафії Різдва Христового та ФОП ОСОБА_9 укладено Договір підряду № 1.
Відповідно до п. 1.1 договору за завданням замовника підрядник  зобов`язується на свій ризик виконати «Будівництво  (першої черги) Храму Парафії Різдва Христового Української Греко-Католицької АДРЕСА_1 по АДРЕСА_2 » в обсязі та строки, передбачені цим Договором та додатками до нього.
Згідно п. 3.1 договору ризик випадкового чи навмисного знищення або пошкодження результату робіт за даним Договором, до його прийняття замовником несе підрядник, крім випадків, коли це сталося внаслідок обставин, що залежали від Замовника.
Замовником та підрядником підписано Акт прийому - передачі огорожі згідно договору підряду № 1 від 14 травня 2018 року, за умовами якого замовником передано, а підрядником прийнято матеріали для зведення залізобетонної огорожі будівництва Храму, в складі: плита огорожі 1ПБ-40-20/0,5/ 28 шт., фундамент огорожі ОФІ-22/0,105.
17серпня 2018 року поліцейськими Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області було складено протоколи про адміністративне правопорушення,вчинене  16 серпня 2018 року о 23 год. 00 хв. гр.  ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , які  в парковій зоні розбили, фактично знищили бетонний паркан, що слугував огорожею будівельного майданчика будівництва Храму. 
Постановами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2018 року визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
17 серпня 2018 року комісією у складі керівника РГ УГКЦ Грищенка І.В., ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_14 складено Акт обстеження технічного стану огорожі «майданчика» для будівництва. Комісією встановлено, що залізобетонну огорожу було встановлено по периметру 56 м.п. залізобетонними панелями 4 м.п. Б6ВК , 14 шт., дану огорожу було зруйновано та понівечено «вандалами», панелі 14 шт. та фундаментні стовпчики 14 шт. були повалені та понівечені і подальшій експлуатації не підлягають. Зроблено висновок: для подальшої експлуатації майданчика за прямим призначенням огорожу необхідно демонтувати та привести в належний стан територію. 
Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювальних робіт та визначення розміру матеріального збитку, монтажу залізобетонної огорожі (14 панелей та 14 фундаментів), складеного фахівцем експертом-оцінювачем ФОП ОСОБА_14 - вартість відновлювального ремонту становить 168 342 грн 52 коп.
Обґрунтовуючи поданий позов, ФОП ОСОБА_9 зазначив, що пунктом 3.1. договору передбачено, що ризик випадкового чи навмисного знищення або пошкодження результату робіт за даним Договором, до його прийняття замовником несе підрядник, крім випадків, коли це сталося внаслідок обставин, що залежали від Замовника. В результаті неправомірних дій відповідачів, а саме - пошкодження бетонного паркану, відповідачами завдано майнову шкоду позивачу в розмірі 168 342 грн 52 коп., що підтверджується Звітом. Так, відповідачі порушили право позивача на користування, розпорядження своєю власністю, здійснення господарської діяльності. Враховуючи норми ст. 1166, 1190 ЦК України просив стягнути з відповідачів солідарно завдану матеріальну шкоду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи із змісту даної норми, з позовом про відшкодування шкоди може звернутися особа, якій завдано таку шкоду.
З матеріалів справи вбачається, що власником будівельних матеріалів, які були передані за договором підряду підприємцю ОСОБА_9 , є Релігійна громада Української Греко-Католицької Парафії Різдва ОСОБА_15 .
Проте з позовом Релігійна громада Української Греко-Католицької Парафії Різдва Христового до суду не звернулась.
З даним позовом звернувся ОСОБА_9 , який фактично є будівельником.
Ні будівельні матеріали, ні інші засоби чи майно, які були йому передані за договором підряду, і були пошкоджені, - не належать ОСОБА_9 .
Отже підстав вважати, що діями відповідачів ОСОБА_9 була завдана шкода, внаслідок пошкодження майна, яке належить іншій особі - Релігійній громаді Української Греко- ОСОБА_16 , немає.
Із змісту позову та доданих матеріалів також не вбачається, що ОСОБА_9 на підставі умов договору підряду поніс відповідальність перед замовником, і тепер звертається з позовом про відшкодування в порядку регресу.
Вищенаведені вимоги закону та встановлені фактичні обставини дають підстави вважати, що позовні вимоги є необґрунтованими.
Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 жовтня 2019 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
В порядку розподілу судових витрат, з ФОП ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі по 2 525 грн 13 коп.  кожному.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-                                            
   постановила:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , третя особа: Релігійна громада Української Греко-Католицької Парафії Різдва Христового, про стягнення матеріальної шкоди відмовити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_7 судовий збір в розмірі по 2 525 грн 13 коп.  кожному. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2020 року.

 
 
Головуючий                                                                                           Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                     О.Ф. Лапчевська

 
 
                                                                                                                С.Г. Музичко