УХВАЛА

24 лютого 2020 року 
Київ
справа №9901/23/20
адміністративне провадження №П/9901/23/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я.
суддів: Васильєвої І.А., Гончарової І.А., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2020 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовною заявою до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), у якій просив суд визнати протиправним та скасувати протокольне рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; визнати протиправним та скасувати абзац 3 резолютивної частини рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 в редакції рішення ВККС від 07.08.2019 №745/ко-19 щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням, а саме: «Рішення набирає чинності відповідно до абзацу третього підпункту 4.10.5 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України».

Також, позивач просив витребувати у ВККС належним чином завірені копії всіх протокольних рішень, які стосуються кваліфікаційного оцінювання судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді.

При цьому, у підтвердження дотримання процесуального строку звернення до суду позивач зазначив, що оскільки рішення колегії ВККС про відповідність судді ОСОБА_1 займаній посаді не надходило ні на адресу Господарського суду Київської області, ні на адресу за місцем його реєстрації та проживання, останній 29.11.2019 звернувся до ВККС з проханням надіслати оскаржувані рішення на адресу Господарського суду Київської області. Втім, як вказує позивач, рішення від 22.07.2019 №646/ко-19 та рішення ВККС від 07.08.2019 №745/ко-19 були отримані ОСОБА_1 нарочно лише 19.12.2019 (після повторного звернення 19.12.2019 до ВККС з листом щодо видачі рішення від 22.07.2019 №646/ко-19), а отже, на переконання позивача, звернення до суду за захистом порушеного права відбувається у строк встановлений законом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: Олендера І.Я. (головуючий суддя),             Васильєвої І.А., Гончарової І.А., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.

Ухвалою Верховного Суду від 24.01.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до ВККС  було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Цією ж ухвалою позивачу визначено  строк терміном у десять днів, протягом якого він матиме змогу надати суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом, вказавши підстави та надавши належні докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

При цьому, Суд звернув увагу, що позивачу, у підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку, необхідно обґрунтувати причини тривалого очікування отримання спірних рішень, вказати про об`єктивну неможливість звернення до ВККС про отримання тексту рішення з метою запобігання пропуску встановленого законом строку для оскарження спірних актів, що, з огляду на наведене, могло б засвідчити про його намір відновити свої порушені права. 

Також, Судом зазначено, що у випадку наявності інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду з даною позовною заявою у строк визначений законом, позивач має право звернутися до суду з відповідною обґрунтованою заявою.

Вказану ухвалу вручено позивачу 12.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В межах встановленого строку, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з прохальної частини якої вбачається, що ОСОБА_1 просить суд: прийняти заяву про усунення недоліків з доданими до неї документами; у разі пропуску позивачем процесуального строку на звернення до суду з позовною заявою, визнати причини його пропуску поважними та поновити пропущений строк, встановлений законом, для звернення до суду з позовною заявою; відкрити провадження у справі та розглянути справу по суті; задовольнити клопотання позивача про витребування судом доказів.

Обґрунтовуючи поважність причин несвоєчасного звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 зазначив, що 22.07.2019 комісією ВККС у засіданні було прийнято рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19, повний текст якого не проголошувався. 

Як повідомляє позивач, не отримавши копію вищевказаного рішення ВККС засобами поштового зв`язку ні за адресою Господарського суду Київської області, ні за адресою місця його реєстрації та проживання, вперше ОСОБА_1 звернувся до ВККС про видачу копії такого 29.11.2019. У подальшому, не отримавши на визначену позивачем адресу оскаржуване рішення ВККС від 22.07.2019, ОСОБА_1 повторно 19.12.2019 звернувся до ВККС з проханням надати копію оскаржуваного рішення йому нарочно. Рішення ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 разом з рішенням ВККС від 07.08.2019 №745/ко-19 отримано позивачем 19.12.2019. Таким чином, лише після ознайомлення з повним текстом рішення ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 та рішенням ВККС від 07.08.2019 №745/ко-19, яким виправлено описку в рішенні від 22.07.2019, позивачу стало відомо, що воно не відповідає вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Регламенту ВККС. На переконання позивача, саме вказані обставинними слугували підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

ОСОБА_1 окремо наголошує про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду та зазначає, що право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав виникло у позивача лише 19.12.2019, а саме після отримання повного тексту рішення ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 разом з рішенням ВККС від 07.08.2019 №745/ко-19, яким внесені зміни в частину рішення від 22.07.2019 №646/ко-19, яку він оскаржує, та про прийняття якого позивачу не було відомо. Позивач вважає, що саме з цього часу, а саме з 19.12.2019 розпочався перебіг місячного строку на звернення з позовною заявою, який ОСОБА_1 було дотримано. В обґрунтування своїх доводів позивач наводить аргументи про відсутність процесуального зволікання при оскарженні спірних рішень. 

З урахуванням наведеного, позивач просить суд під час вирішення питання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення, керуватись виключно принципом верховенства права та поновити пропущений строк і відкрити провадження у справі.

Суд, розглянувши заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з позовом в частині визнання протиправним та скасування протокольного рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважає, що така не підлягає задоволенню в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Частина четверта статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо, зокрема, оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята цієї статті).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді судді, призначене рішенням ВККС від 26.04.2018 №99/зп-18. За результатами кваліфікаційного оцінювання позивача ВККС прийнято рішення від 22.07.2019 №646/ко-19, яким визначено, що суддя Господарського суду Київської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрав 751,875 бала. Визнано суддю Господарського суду Київської області ОСОБА_1 таким, що відповідає займаній посаді. Зазначено, що рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Крім того, як встановлено Судом, Комісією ВККС також було прийнято рішення від 07.08.2019 №745/ко-19, яким розглянуто питання про виправлення допущеної описки в тексті рішення ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19, та вирішено внести зміни в рішення Комісії від 22.07.2019 №646/ко-19, замінивши в тексті рішення слова та цифри «підпункту 4.10.8 пункту 4.10» словами та цифрами «підпункту 4.10.5 пункту 4.10».

29.11.2019 позивач звернувся до ВККС про надіслання рішення від 22.07.2019 на адресу Господарського суду Київської області, за місцем роботи останнього.

У зв`язку з тривалим ненадходженням вказаного рішення, позивач повторно 19.12.2019 звернувся до ВККС з проханням надати копію рішення ВККС від 22.07.2019 йому нарочно.

20.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати протокольне рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та визнати протиправним та скасувати абзац 3 резолютивної частини рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 в редакції рішення ВККС від 07.08.2019 №745/ко-19 щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням.

Надаючи оцінку доводам позивача про наявність поважних причин пропуску строку для звернення до суду за захистом свої прав в частині визнання протиправним та скасування протокольного рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Суд зауважує, що позивач проходячи кваліфікаційне оцінювання, знав, про що неодноразово наголошував, що таке кваліфікаційне оцінювання щодо нього призначене, був обізнаним про його порядок. Не спростованим є і той факт, що ОСОБА_1 усвідомлював про можливе порушення його прав, свобод та охоронюваних інтересів. Крім іншого, позивач вказує, що йому було відомо про прийняте на засіданні Комісії 22.07.2019 рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 та протокольне рішення, тобто позивач знав про їх наявність з моменту прийняття. Доводи позивача зводяться виключно до того, що він не був ознайомлений з повним його текстом.

При цьому, з вимогою про отримання рішення ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 невід`ємною частиною якого є оскаржуване позивачем протокольне рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19, позивач звернувся до ВККС через чотири місяці після його прийняття. У свою чергу, адміністративний позов до ВККС, зокрема, в частині визнання протиправним та скасування протокольного рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19, з урахуванням встановленого законом місячного строку для звернення до суду про оскарження відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, позивачем заявлено майже через шість місяці з дня коли позивачу стало відомо про прийняте в засіданні 22.07.2019 рішення №646/ко-19 та протокольне рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19.

В аспекті спірних правовідносин слід зазначити, що повідомлені позивачем обставини не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними підстав пропуску строку на звернення до суду з позовом в частині визнання протиправним та скасування протокольного рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та поновлення такого строку. Зокрема, позивачем необґрунтовано причини тривалого очікування отримання рішення; не вказано про об`єктивну неможливість звернення до ВККС про отримання рішення з метою запобігання пропуску встановленого законом строку для його оскарження. 

Визначені процесуальним законом строки звернення до суду, це період часу, протягом якого особа повинна проявити інтерес стосовно захисту своїх прав, свобод та законних інтересів. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист. 

Підсумовуючи зазначене, Суд наголошує, що реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, зокрема в спорах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини. 

Згідно частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Положеннями частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку щодо неповажності причин пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до ВККС про визнання протиправним та скасування протокольного рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункту 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»).

За висновком ЄСПЛ, викладеним в його рішенні від 18.10.2005 у справі «МШ «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 

Якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. 

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. 

Оскільки ОСОБА_1 подано позовну заяву про визнання протиправним та скасування протокольного рішення по спливу місячного строку, а причини, через які цей строк було пропущено, є неповажними, суд повертає позовну заяву в цій частині. 

За таких обставин, Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви в частині визнання протиправним та скасування протокольного рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Крім того, суд повертає без розгляду клопотання позивача про витребування доказів судом, з огляду на відсутність підстав для його розгляду.

Керуючись статтями 123, 167, 169, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині визнання протиправним та скасування протокольного рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування протокольного рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повернути позивачу.

У зв`язку з вирішенням питання щодо відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування абзацу 3 резолютивної частини рішення колегії ВККС від 22.07.2019 №646/ко-19 в редакції рішення ВККС від 07.08.2019 №745/ко-19 щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням, - повернути позивачу копію позовної заяви і доданих до неї документів.

Копію цієї ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

_____________
_____________
_____________
_____________
_____________
_____________
І.Я. Олендер
І.А. Васильєва 
І.А. Гончарова 
С.С. Пасічник
Р.Ф. Ханова 
Судді Верховного Суду