П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3132/19	
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Запорожана Д.В.,
суддів – Джабурія О.В., Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на окрему ухвалу  Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом садівничого кооперативу «Буревестник» до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

          Садівничий кооператив «Буревестник» звернувся до суду з позовом до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про скасування рішень  Затоківської селищної ради №3463 від 20.07.2015 року та №123 від 22.03.2016 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено та за наслідками судового розгляду.
Окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року доведено до відома Державної регуляторної служби в Одеській області обставини, викладені в цій ухвалі, для вжиття передбачених законом заходів реагування і впливу.
В апеляційній скарзі Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області просить скасувати вищенаведену окрему ухвалу, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив необхідності прийняття окремої ухвали.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2019 судом першої інстанції відмовлено позивачу у задоволенні адміністративного позову, проте за наслідками судового розгляду, виявлено порушення Закону при прийнятті оскаржуваного рішення.
Відповідно до  Конституції України  народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина друга статті 5). В  Основному Законі України  встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах  Конституції  і законів України (частина перша статті 140). Органи місцевого самоврядування не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов`язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у  Конституції  і законах України.
Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей  19,  140,  143,  144,  146 Основного Закону України.
Аналіз вказаних положень свідчить, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються  конституцією  або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.
Згідно ч. 1 ст. 144 Конституції України  передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1  ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування").
Як встановлено судом рішення про затвердження детального плану території населеного пункту є нормативно-правовим актом та відповідно його прийняттю передує процедура визначена Законом.
Частиною 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"    встановлено, що проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Частиною 12    статті 59 Закону України № 280/97-ВР    передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому    Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
У статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 року №1160-IV    визначені наступні поняття, зокрема,
- державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності (далі - державна регуляторна політика) - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені    Конституцією    та законами України;
- регуляторний орган - місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування.
За приписами статті 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.
Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений    статтею 13 цього Закону. У випадках, встановлених цим Законом, може здійснюватися повторне оприлюднення проекту регуляторного акта.
Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений    статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.
Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.
Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.
Частиною  2    статті 13 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" встановлено, що повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.
Здійснення державної регуляторної політики органами та посадовими особами місцевого самоврядування регламентовано    розділом VI Закону України №1160-IV.
Відповідно до абз.3 ст.33 Закону України №1160 у разі внесення на розгляд засідання виконавчого органу ради чи внесення на затвердження сільським, селищним, міським головою проекту регуляторного акта без аналізу регуляторного впливу цей проект повертається його розробникові на доопрацювання.
За приписами статті 36 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений. У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.
Разом з тим, Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області не вжила жодних вищевказаних заходів, які повинні передувати прийняттю Рішення №123 від 22.03.2016 року, та матеріали справи цього не містять.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність прийняття окремої ухвали.
Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області – залишити без задоволення.
Окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом садівничого кооперативу «Буревестник» до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про скасування рішень  Затоківської селищної ради №3463 від 20.07.2015 року та №123 від 22.03.2016 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                 Д.В. Запорожан 

Судді:                                                                                                О.В. Джабурія

                                                                                                          К.В. Кравченко