УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 303/3332/16
провадження № 51– 9996 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2018 року ОСОБА_4 засуджено за: ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді 2 років позбавлення волі;  за ч. 2 ст. 189 КК до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених  ст. 76 КК. 
Львівський апеляційний суд ухвалою від 15 листопада 2019 року вирок місцевого суду змінив. ОСОБА_4 засуджено за: ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 189 КК до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених  ст. 76 КК. В решті вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку, просить скасувати вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги прокурора, зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також прокурор, указуючи на допущені, на його думку, судами першої і апеляційної інстанцій істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтовує, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Також прокурор не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного засудженому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даними про їх особу внаслідок м`якості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.
Крім того касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                           ОСОБА_3