УХВАЛА

17 січня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/11977/14
адміністративне провадження № Зі/9901/6/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача   ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді Шевцової Н. В., суддів Радишевської О. Р., Кашпур О. В. у справі № 826/11977/14,
за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу в частині,
за касаційною скаргою Генерального штабу Збройних Сил України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року,
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу в частині.
04 вересня 2019 року ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н. В. справу № 826/11977/14 за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу в частині, за касаційною скаргою Генерального штабу Збройних Сил України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року прийнято до свого провадження справу, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено до касаційного розгляду у судовому засіданні.
15 січня 2020 року до канцелярії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду позивачем подано заяву від 14 січня 2020 року про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді Шевцової Н. В., суддів Радишевської О. Р., Кашпур О. В. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заява вмотивована тим, що Верховним Судом була прийнята до свого провадження та призначена до розгляду у судове засідання касаційна скарга Генерального штабу Збройних Сил України, яка не оформлена відповідно до вимог ст. 213 КАС України. Так, заявник зазначає, що:
1) ксерокопія довіреності Генерального штабу Збройних Сил України від 31 грудня 2014 року № 300/1/с/6168 не є копією, а тому не є належним та допустимим доказом відповідно до ст. 70 КАС України (в редакції на 21 січня 2015 року);
2) до касаційної скарги не додано оформленого належним чином документу про повноваження ОСОБА_2. як особи, що підписала касаційну скаргу, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 213 КАС України (в редакції на 21 січня 2015 року);
3) не додано документу про сплату судового збору, що є порушенням ч. 5 ст. 213 КАС України (в редакції на 21 січня 2015 року);
4) не додано копії оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що є порушенням ч. 5 ст. 213 КАС України (в редакції на 21 січня 2015 року);
5) не подано заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.
Також, ОСОБА_1 зауважує на тому, що станом на 04 вересня 2019 року вказані недоліки касаційної скарги від 21 січня 2015 року є очевидними та продовженими, проте судом касаційної інстанції у складі колегії суддів головуючого судді Шевцової Н. В., суддів Радишевської О. Р., Кашпур О. В. постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження справу № 826/11977/14, закінчення підготовки даної справи до касаційного розгляду та призначення справи до касаційного розгляду у судове засідання, що може свідчити про упередженість та необ`єктивність вказаних суддів.
Суд, вирішуючи питання про відвід, дійшов висновку про його необґрунтованість, у зв`язку з чим ухвалою від 15 січня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 40 КАС України передав заяву про відвід судді на автоматизований розподіл для визначення у встановленому цим Кодексом порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2020 року заяву про відвід усьому складу суду у даній справі передано для вирішення судді Яковенко М. М.
Ознайомившись з заявою вважаю, що в її задоволенні слід відмовити з огляду на наступне.
Згідно положень ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Частиною 1 ст. 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст. 36 КАС України, відповідно до частини першої якої, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).
Відповідно до ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 39 КАС України).
У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо). 
Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.
Проаналізувавши доводи заяви про відвід, суддя дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу. Жодні доводи наведені у заяві про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді Шевцової Н. В., суддів Радишевської О. Р., Кашпур О. В., не дають підстав вважати їх обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.
Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість колегії суддів у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх неупередженості, з доводів заяви про відвід не вбачається.
Окрім цього, заява про відвід не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді Шевцової Н. В., суддів Радишевської О. Р., Кашпур О. В. у розгляді цієї справи відповідно до ст. 36 та 37 КАС України, оскільки заява містить лише припущення про існування відповідних обставин та не має підтверджень належних доказів. Натомість, мотиви заявника фактично свідчать про його незгоду з рішенням колегії суддів під час вирішення питань повязаних з розгляду справи, що за правилами ст. 36 та 37 КАС України не може бути підставою для відводу, та не свідчать про неупередженість або об`єктивність колегії суддів.
З огляду на викладене, Суд вважає подану заяву позивача ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді Шевцової Н. В., суддів Радишевської О. Р., Кашпур О. В. у справі № 826/11977/14 такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді Шевцової Н. В., суддів Радишевської О. Р., Кашпур О. В. у справі № 826/11977/14 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              М. М. Яковенко