ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року

м. Харків

Справа № 636/529/18
Провадження № 22ц/818/1161/20  
Категорія: сімейні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,
суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19 вересня 2019 року у складі судді Карімова І.В.,
у цивільній справі № 636/529/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про зміну розміру аліментів,-
встановив:

12.02.2018 року   ОСОБА_2  звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів.
Обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 вказувала на те, що вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 24.07.2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої, згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19 квітня 2017 року, визнано відповідача ОСОБА_2 . Цим же рішенням суд задовольнив її позов про стягнення з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2016 року та до його повноліття.
Як на підставу позовних вимог посилалася на те, що грошей на матеріальне забезпечення сина не вистачає через соціальне та економічне становище в державі, зростання цін, інфляцію, що ставить її в скрутне матеріальне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини. 
Крім того, позивач посилалася на ту обставину, що Законом України «Про внесення змін в деякі законодавчі акти України відносно посилення захисту прав дитини та належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017р було змінено положення статті 182 СК України шляхом збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.
Суд вирішив змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 квітня 2017 року з ОСОБА_2 , зазначивши, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття та вирішено питання про розподіл судових витрат

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, з тих підстав, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, та прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги  ОСОБА_2 зазначає, що збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів на дитину, як це передбачено ст.192 СК України, а може бути лише підставою для перерахунку стягнутих аліментів , які підлягають стягненню з платника аліментів, проте може бути підставою для перерахунку державним виконавцем розміру стягнутих аліментів.

ОСОБА_2  у відзивіна апеляційну скаргув вказувала, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі зміною законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів наявні підстави для часткового задоволення вимог ОСОБА_2 про збільшення мінімального розміру аліментів на утримання сина.

Однак з таким рішення колегія суддів не може погодитись у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Так, згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, може бути змінений судом за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 
Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів, однак за умови доведеності в суді тих обставин, що дійсно відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, а сторонами не заперечується, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від  19 квітня 2017 року ОСОБА_2  визнаний  батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і на утримання дитини з ОСОБА_2 стягнуті на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2016 року до повноліття дитини.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 як на підставу своїх вимог посилалася на те, що грошей на матеріальне забезпечення сина не вистачає у зв`язку з соціального та економічного становища у країні, росту цін, інфляцій та іншого, що ставить її у скрутне матеріальне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини.

Однак належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я ОСОБА_2 не надала.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишалася та обставина, що в позовних заявах у цій справі ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, тобто в тому ж самому розмірі, який визначено в рішенні Чугуївського міського суду Харківської області від 19.04.2017 року.

Іншою підставою позовних вимог ОСОБА_2 зазначала зміну законодавства в частині визначення гарантованого  мінімального розміру аліментів.
Однак аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Таким чином, юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Така ж правова позиція щодо застосування ст.192 СК України міститься і в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у цивільній справі №632/580/17 Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за позовом особи-1 до особи-2 про зміну розміру стягуваних аліментів на дитину.
Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивачем також не надано доказів, а матеріали справи таких не містять, які б свідчили, що стягувач ОСОБА_2 зверталася до державного виконавця із заявою про застосування положень ЗУ №2475-V111 від 03.07.2018 року щодо мінімального розміру аліментів та отримала відмову у їх застосуванні.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судові витрати апеляційний суд розподіляє у відповідності до ч. 7 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ст.ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19 вересня 2019 року скасувати і ухвалити нове.
Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.
Судові витрати по оплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП -  НОМЕР_1 ) у розмірі 1057 грн. 20 коп. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. 

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2020 року

Головуючий:                        П.В. Кісь

Судді :                        О.М. Хорошевський

                       В.Б. Яцина