УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 671/1111/19
Провадження № 22-ц/4820/209/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 січня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Чебан О.М.
з участю : позивача, відповідачів, представника відповідача ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 671/1111/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року у складі судді Павлової А.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , поданого в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в :        
В червні 2019 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити додатковий строк - шість місяців з дня винесення рішення для подання заяви про прийняття ОСОБА_3 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
На підтримання заявлених позовних вимог, представник позивача зазначала, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був дідом ОСОБА_3 , у померлого діда був син ОСОБА_6 , який був батьком позивача. Окрім нього у померлого діда було ще двоє дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_4 
Дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто раніше свого батька ОСОБА_5 , тому право на спадкування перейшло до сина ОСОБА_6 - ОСОБА_3 . Однак, через важку хворобу позивач ОСОБА_3 не звернувся вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та пропустив встановлений законодавством строк для її прийняття після смерті діда ОСОБА_5 . 
Тому, ОСОБА_2 як опікун недієздатного ОСОБА_3 , в його інтересах, звернулася з даним позовом до суду, в якому просила визначити ОСОБА_3 додатковий строк у шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року позов задоволено частково, визначено ОСОБА_3 додатковий строк - два місяці, для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що починається з дня набрання рішенням суду законної сили. Судові витрати, компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, посилаються на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду дійсним обставинам справи та невірне застосування норм матеріального права. Апелянт вказує, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2.72 га, яка розташована на території Трительницької сільської ради Волочиського району Хмельницької області. У померлого ОСОБА_5 було троє дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і після його смерті спадщину прийняв його батько ОСОБА_5 , а недієздатний ОСОБА_3 є його сином та онуком ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли його син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_4 , оскільки на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем, дружина спадкодавця - ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_5 . На думку апелянта, невірне застосування судом норм матеріального права полягає в безпідставному визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, який закінчився ще 22 липня 2007 року, тобто через 12 років, пославшись при цьому, що поважною причиною є наявність у ОСОБА_3 статусу інваліда І-ї групи з дитинства, але заяву про прийняття спадщини від його імені могла подати його мати, яка з народження опікується сином і наразі є його офіційним опікуном з 04 січня 2019 року. Крім того, згідно долученої представником позивача довідки Трительницької сільської ради народних депутатів Волочиського району Хмельницької області від 16 травня 2006 року, вбачається що колишній чоловік ОСОБА_6 на день смерті мав право на земельну частку (пай) і свідчить про те, що ОСОБА_2 на день смерті спадкодавця знала про спадкову масу і перешкод для подання заяви про прийняття спадщини від імені свого сина у неї не було. 
З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили скасувати рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно і цю спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняли його інші діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також дружина ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, однак у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно на даний час не зареєстроване.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась
ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6 та онуком ОСОБА_5 і в силу вимог ст.1266 Цивільного кодексу України є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_5 
        ОСОБА_3 є інвалідом І групи з дитинства внаслідок психічного захворювання, який потребує стороннього догляду. Мав і має діагноз: помірна розумова відсталість, загальний недорозвиток мови потребує постійного стороннього догляду через нездатність до самообслуговування. Вказане підтверджується копією довідки МСЕ № 303187 від 15.04.2003, копією Висновку ЛКК обласного психоневрологічного диспансеру від 26.09.2002 № 1753, копією Висновку лікарської комісії № 144 від 26.12.2012, рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.01.2019.
В зв`язку з хворобою, яка унеможливлювала звернення ОСОБА_3 у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з моменту відкриття спадщини, ОСОБА_3 не звернувся у вказаний строк з відповідною заявою.
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04.01.2019 ОСОБА_3 визнано недієздатним та призначено його опікуном його матір ОСОБА_2 .
Цим рішенням суду на підставі відповідної судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним розладом у формі важкої розумової відсталості з поведінковими розладами, внаслідок чого не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними
Після рішення суду опікун ОСОБА_2 від імені ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , однак їй було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку із пропуском строку подачі заяви.
Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та не заперечуються сторонами.
За нормами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст..ст. 1258, 1261 Цивільного кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Нормами ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
У відповідності до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України  спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
В пункті 24 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.
Отже за змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску троку для прийняття спадщин є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо є у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Як достеменно встановлено судом, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 його онук ОСОБА_3 , який є спадкоємцем першої черги за правом представлення, був інвалідом І групи з дитинства внаслідок психічного захворювання, страждав на помірну розумову відсталість, загальний недорозвиток мови, потребував постійного стороннього догляду через нездатність до самообслуговування.
Вказані обставини в сукупності з висновком судово-психіатричної експертизи, згідно якої ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним розладом у формі важкої розумової відсталості з поведінковими розладами, внаслідок чого не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, свідчать про те, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості самостійно звернутись у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
       При цьому суд враховує, що опіка над ОСОБА_3 була встановлена та йому було призначено опікуна за рішенням суду лише 04 січня 2019 року і саме після цього опікун набула право звертатись від імені ОСОБА_3 до нотаріуса, що вона і зробила.
        Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 у зв`язку з причинами, пов`язаними з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього, пропустив строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на норми ч. 4 ст. 1269 Цивільного кодексу України, за якою заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун, що опікун ОСОБА_2 як мати ОСОБА_3 могла подати від його імені заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, так їй було відомо про відкриття спадщини слід відхилити.
Як вбачається зі справи ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 був повнолітнім, а тому ОСОБА_2 як мати не могла подавати відповідну заяву нотаріусу.
При цьому, рішенням суду ОСОБА_2 призначено опікуном ОСОБА_3 лише 04 січня 2019 року і лише з цього часу, в силу вимог ст.ст. 55, 67 Цивільного кодексу України, вона могла звертатись до нотаріуса з відповідними заявами щодо прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 , що нею в послідуючому і було зроблено.
Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляційної скарги.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
         Повне судове рішення складено 03 лютого 2020 року.

Судді                         А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох