ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року	Львів	Справа № 813/4819/17 пров. № 857/11420/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І.,
за участю секретаря судового засідання:    Луців І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, ухвалене суддею Костецьким Н.В. у м.Львові в порядку письмового провадження, у справі № 813/4819/17 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
                                                      ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року позивач - Головне управління ДФС у Львівській області звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - ОСОБА_1 , у якому просив стягнути до державного бюджету податковий борг в розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за ОСОБА_1 обліковується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 26.07.2016 №83386-13. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак суми платником податку у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, а тому визнаються сумою податкового боргу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що сума грошового зобов`язання ОСОБА_1 в розмірі 25000,00 грн є неузгодженою, відтак не вважається податковим боргом та стягненню не підлягає. При прийнятті рішення судом враховано, що податкове повідомлення-рішення, на підставі якого виник податковий борг, скасоване рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі №813/373/18, яке набрало законної сили. 

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким адміністративний позов залишити без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що враховуючи, що провадження у вказаній справі було зупинене, контролюючий орган мав намір скерувати до суду заяву про залишення заяви без розгляду після вирішення судом питання про поновлення провадження. Однак, оскільки ухвала про поновлення провадження від 25.10.2019 у вказаній адміністративній справі адійшла на адресу контролюючого орану разом із рішенням у даній справі, позивач був позбавлений права на подання такого клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довідки Головного управління ДФС у Лвівській області від 29.11.2017 № 22588/10/13-01-17-05-10 податковий борг ОСОБА_1 становить 25000,00 грн по транспортному податку з фізичних осіб.

Згідно доводів позивача, вказаний борг виник на підставі винесеного Личаківською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області (Жовківським відділенням) податкового повідомлення-рішення № 83386-13 від  26.07.2016, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у сумі 25000,00 грн.

Несплата ОСОБА_1 визначеної Личаківською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області (Жовківським відділенням) суми податкового зобов`язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у сумі 25000,00 грн зумовила звернення Головного управління ДФС у Львівській області з даним позовом про стягнення податкового боргу.

Водночас, судом встановлено, що вказане податкове повідомлення-рішення Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 26.07.2016 № 83386-13 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у сумі 25000, 00 грн, на підставі якого виник податковий борг, ОСОБА_1 оскаржено у судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі № 813/373/18, яке постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року залишено без змін, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 26.07.2016 № 83386-13 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у сумі 25000,00 грн.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок щодо сплати податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В розумінні підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.11 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Порядок оскарження рішень контролюючих органів врегульований статтею 56 ПК України.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, подання платником податків позову до суду, предметом оскарження якого є податкове повідомлення-рішення контролюючого органу, означає, що з моменту відкриття провадження у справі й до набрання судовим рішенням законної сили визначені ним грошові зобов`язання не вважаються узгодженими, а податкове повідомлення-рішення, відповідно, не вважається таким, що створює для платника податків юридичний обов`язок.

За встановлених у даній справі обставин оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Жовківське відділення) № 83386-13 від  26.07.2016 у судовому порядку правильним є висновок суду першої інстанції, що в силу вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України визначена ним сума грошових зобов`язань по транспортному податку з фізичних осіб не вважалася узгодженою та статусу податкового боргу не набула.

Крім того, вказане податкове повідомлення-рішення визнане судом протиправним та скасоване, постанова суду набрала законної сили, що, як наслідок, свідчить про відсутність у позивача юридичного обов`язку сплати визначених ним зобов`язань.

Щодо доводів, викладених Головним управлінням ДФС у Львівській області в апеляційній скарзі, про порушення судом при ухваленні судового рішення передбачених ст. 44 КАС України прав, колегія суддів зазначає наступне.

Як слідує з положень п.8 ч.3 ст.2 КАС України, однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

В силу приписів статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Норми, які регламентують строки передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Так, 11 січня 2018 року Львівським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі, якою вирішено розгляд справи проводити без повідомлення сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №813/373/18.

За клопотанням позивача, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року провадження у справі поновлено. 

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Статтею 44 КАС України визначені процесуальні права та обов`язки учасників справи. Відповідно до п.3 ч.2 цієї статті учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Слід зазначити, що інших клопотань позивачем, про залишення позову без розгляду зокрема, на розгляд суду заявлено не було. При цьому, позивач не був позбавлений можливості завчасного звернення до суду з відповідним клопотанням, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять. 

Крім того, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі не повинне призводити до порушення розумного строку розгляду справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи скаржника на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують. 

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 813/4819/17 - без змін.   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 21.01.2020 по 03.02.2020 у відпустці постанова складена в повному обсязі 04.02.2020.