КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 2-2407/11                                                                                                      Головуючий у І інстанції Піхур О.В
Провадження № 22-ц/824/2055/2020                                                             Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
29 січня 2020 року                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
 
у травні 2019 року заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу виконавчого листа.
В обґрунтування заяви зазначив, що заочним рішенням Шевченківскього районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 453 541, 84 гривень.
На виконання зазначеного рішення 24 квітня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2407/11 з примусового виконання рішення суду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року, задоволено заяву ОСОБА_1 та визнано виконавчий лист № 2-2407/11 від 24.04.2012 року таким, що не підлягає виконанню.
Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року задоволено касаційну скаргу ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.
Відповідно до умов Договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги №50 від 06.03.2018р., право вимоги за договором кредиту і забезпечення № 56/-2008, укладеним 04.03.2008р. між ПАТ "КБ "ЕКСПОБАНК" та ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), первісний кредитор відступив права вимоги на користь ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього (у ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами основного договору.
Посилаючись на положення статті 512 ЦК України та статті 442 ЦПК України, заявник просив суд замінити стягувача ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» на ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»  у виконавчому листі № 2-2407/11 від 24 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 453 541, 84 гривень та видати виконавчий лист із зазначенням нового стягувача.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 рокузаяву ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задоволено. Замінено у цивільній справі № 2-2407/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Експобанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Експобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду, просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони стягувача.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що договір про відступлення права вимоги фактично є договором факторингу, оскільки за його умовами відступлення права вимоги здійснено на платній основі. На думку скаржника, за умовами даного договору фактично відбулось фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останньому грошової вимоги цієї особи до третьої особи. Окрім того, звертає увагу суду на те, що згідно з чинним законодавством, факторингом можуть бути лише банки та фінансові установи, які мають ліцензію на здійснення фінансових послуг та включені до державного реєстру фінансових установ.
Відзивів на апеляційну скаргу, в порядку, передбаченому статтею 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Матвійчук В.А. підтримав доводи, викладені у скарзі, просив її задовольнити.
Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, що у відповідності до положень частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням заочним рішенням Шевченківскього районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 453 541, 84 гривень.
На виконання зазначеного рішення 24 квітня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2407/11 з примусового виконання рішення суду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року, задоволено заяву ОСОБА_1 та визнано виконавчий лист № 2-2407/11 від 24.04.2012 року таким, що не підлягає виконанню.
Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року задоволено касаційну скаргу ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.
З матеріалів справи також вбачається, що за умовамиДоговору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги №50 від 06.03.2018р., право вимоги за договором кредиту і забезпечення № 56/-2008, укладеним 04.03.2008р. між ПАТ "КБ "ЕКСПОБАНК" та ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), первісний кредитор відступив права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього (у ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами основного договору.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження`у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження або ж вчиняти інші дії згідно із Законом України "Про виконавче провадження".
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Отже, звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, встановивши, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» щодо грошової вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за кредитним договором,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про заміну сторони виконавчого провадження.
Доводи апелянта що особливостей правового характеру укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» договору відступлення права вимоги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір є чинним, в судовому порядку ніким оспорений не був.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо не повідомлення позичальника про заміну кредитора у зобов`язанні, тому він був позбавлений можливості належним чином виконувати свої зобов`язання, оскільки відповідно до частини другої статті 516 ЦК України  ОСОБА_1 не булапозбавлена можливості виконати своє зобов`язання первісному кредитору. 
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою та скасуванню не підлягає.
Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2020 року.

 
Суддя-доповідач                                                        Таргоній Д.О.
  
  Судді:                                                                          Голуб С.А.
                                                                                                                                                                                                                 Ігнатченко Н.В.