ПОСТАНОВА
Іменем України
11 грудня 2019 року 
Київ
справа №825/505/17
адміністративне провадження №К/9901/24212/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Кашпур О.В.,  Уханенка С.А., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 825/505/17
за позовом  ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
за касаційною скаргою Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України
на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017    року прийняту у складі судді Падій В.В.
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2019    року прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Саприкіної І.В., суддів Карпушової О.В., Кучми А.Ю.
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1. 21 березня 2017 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі – відповідач-1, ЧПЗ ПРУ ДПС України), Начальника Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України Тиркалова Сергія Альбертовича (далі – відповідач-2, начальник ЧПЗ ПРУ ДПС України Тиркалов С.А.), в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд: 
1.1 визнати протиправними та скасувати накази начальника ЧПЗ ПРУ ДПС України від 19 січня 2017 року № 16-ос «По особовому складу», яким припинено (розірвано) контракт і звільнено ОСОБА_1 з військової служби, згідно пункту «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із застосуванням частини 8), у запас та від 24 лютого 2014 року №    63-ос «По особовому складу», яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення;
1.2 поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії – номера обслуги 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » III категорії (тип Б) ЧПЗ ПРУ ДПС України з 25 лютого 2017 року; 
1.3 стягнути з ЧПЗ ПРУ ДПС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2017 року по 13 квітня 2017 року у розмірі 8004 грн 96 коп.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 жовтня 2016 року між начальником ЧПЗ ПРУ ДПС України ОСОБА_2 та позивачем було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, строком на 3 роки (до 25 жовтня 2016 року), та наказом від 26 жовтня 2016 року № 243-ос «По особовому складу» позивача було прийнято на військову службу за контрактом. 
2.1. Наказами начальника ЧПЗ ПРУ ДПС України Тиркалова С.А. від 19 січня 2017    року № 16-ос та від 24 лютого 2017    року № 63-ос «По особовому складу» припинено (розірвано) контракт і звільнено ОСОБА_1 з військової служби, згідно пункту «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із застосуванням частини 8), у запас та виключено останнього зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.
2.2. Позивач вважає своє звільнення за пунктом «и» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» незаконним, безпідставним та таким, що здійснено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки на момент винесення спірних наказів до нього було застосовано лише одне дисциплінарне стягнення – «сувора догана», що, у свою чергу, виключає можливість його звільнення у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.
3. Відповідач-1 проти задоволення позову заперечував повністю, у задоволенні позовних вимог просив відмовити та зазначив, що оскільки прийняттю оскаржуваних наказів передував детальний аналіз службової діяльності ОСОБА_1 , його моральних та ділових якостей. За період проходження служби у ЧПЗ ПРУ ДПС України позивач характеризував себе з негативної сторони, притягався до дисциплінарної та адміністративної відповідальності. Так, за час проходження служби позивач притягався до таких видів дисциплінарної та адміністративної відповідальності: «сувора догана» - за порушення вимог статей 11,13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (підстава: наказ начальника ЧПЗ ПРУ ДПС України ОСОБА_2 від 28 листопада 2016 року № 589-КП «Про результати службового розслідування»); його визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172^20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1275 грн 00 коп у дохід держави (підстава: постанова Семенівського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016    року у справі №    744/1011/16-п (провадження №    3/744/384/2016). 
3.1. Також відповідач-1 зазначив, що відповідно до пункту 284 Положення про проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності. 
3.2. Так як, позивача було двічі притягнуто до відповідальності – дисциплінарної та адміністративної, вважає, що начальником ЧПЗ ПРУ ДПС України ОСОБА_2 було правомірно винесено оскаржувані накази.
4. Начальник ЧПЗ ПРУ ДПС України Тиркалов С.А. просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки ЧПЗ ПРУ ДПС України в оскаржуваних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
5. З 26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в ДПС України, із присвоєнням військового звання «молодший сержант», та займав посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії номера обслуги 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » III категорії (тип Б).
6. Відповідно до наказу ЧПЗ ПРУ ДПС України від 15 листопада 2016    року № 1462-АГ, групою офіцерів у складі начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майора ОСОБА_3 та офіцерів відділу власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою об`єктивного з`ясування обставин порушень та несення служби в місці тривалого несення служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 18 листопада 2016 року.
7. Згідно з даного висновку вбачається, що з 03 год 00 хв по 05 год 00 хв 15    листопада 2016 року майором ОСОБА_3 спільно з офіцерами відділу власної безпеки по ЧПЗ ПРУ ДПС України здійснено раптову перевірку порядку несення служби п/н «ЧТ» від МДНС «Тимоновичі». Під час перевірки виявлено, що молодший сержант ОСОБА_4 та молодший сержант ОСОБА_1 перебували в стані алкогольного сп`яніння. З 03 год 20 хв по 04 год 20 хв охорона місця тривалого несення служби «Тимоновичі» не здійснювалась.
8. Начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » прийнято рішення про зняття вищевказаних осіб зі служби та направлення останніх до Семенівської центральної районної лікарні з метою проходження медичного огляду щодо встановлення факту вживання спиртних напоїв.
9. Згідно з висновком від 15 листопада 2016 року № 152 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, факт перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 підтвердився.
10. Враховуючи вищевикладені обставини, наказом від 28 листопада 2016 року №589-КП «Про результати службового розслідування» вирішено: ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувати, у зв`язку із оформленням відносно останнього матеріалів адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП; позбавити ОСОБА_1 премії у розмірі 100% від нарахованої суми у грудні 2016    року за появу у нетверезому стані, згідно з пунктом 3.5.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ДПС України; оголосити ОСОБА_1 «сувору догану» за порушення вимог ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
11. Крім того, постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від    28    листопада 2016 року у справі № 744/1011/16-п, яка набрала законної сили 28    листопада 2016 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частини першої першою статті 172^20 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1275 грн 00    коп.
12. В подальшому, наказом від 19 січня 2017 року № 16-ос «По особовому складу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби, згідно з пунктом «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) (із застосуванням частини 8), в запас Збройних Сил України, без права носіння військової форми одягу, молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії номера обслуги 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » III категорії (тип Б), ОСОБА_1 з 19 січня 2017 року. Підстава: подання до звільнення начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » III категорії (тип Б); рішення атестаційної комісії (протокол від 19 грудня 2016 року № 108).
13. На підставі викладеного, наказом від 24 лютого 2017 року №63-ос «По особовому складу» позивача виключено із списків особового складу загону та усіх видів забезпечення з 24 лютого 2017 року.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
14. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017    року у задоволені позову відмовлено.
15 Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесені оскаржуваного наказу про звільнення позивача з військової служби за систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, відповідачем було повністю дотримано порядок накладення дисциплінарного стягнення та враховано характер і обставини вчинення правопорушення, його наслідки та попередня поведінка військовослужбовця.
16. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24    травня    2017    року скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року та ухвалена нова про задоволення позову.
16.1. Визнано протиправними та скасовано накази начальника Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19 січня 2017 року № 16-ос «По особовому складу» про припинення контракту та звільнення ОСОБА_1 з військової служби та від    24    лютого 2017 року № 63-ос «По особовому складу» про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
16.2. Поновлено ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії номера обслуги 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » III категорії (тип Б) Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України з 25 лютого 2017 року.
16.3. Стягнуто з Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2017 року по 24 травня 2017 року в розмірі 14842    грн 53 коп.
16.4. Стягнуто з Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України до Державного бюджету України судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1344 грн 00 коп.
17. Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наказ «По особовому складу» від 19 січня 2017 року № 16-ос про звільнення ОСОБА_1 та «По особовому складу» від 24 лютого 2017 року № 63-ос про його виключення зі списків особового складу є протиправними та підлягають скасуванню, а позивач – поновленню на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії номера обслуги 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » III категорії (тип Б) Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України з 25 лютого 2017 року.
17.1. Також судом апеляційної інстанції зазначено, що за відсутності факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку саме після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили, відповідач не мав законних підстав для дострокового розірвання контракту, адже за встановлених обставин ОСОБА_1 фактично тричі притягнуто до дисциплінарної, адміністративної відповідальності та звільненню за один і той же дисциплінарний проступок, який мав місце 15 листопада 2016 року.

ІV. Касаційне оскарження
18. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, начальником ЧПЗ ПРУ ДПС України подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, яку зареєстровано 13 червня 2017 року.
19. У касаційній скарзі ЧПЗ ПРУ ДПС України посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, що суд апеляційної інстанцій дійшов помилкового висновку, про скасування оскаржуваних наказів, оскільки відповідач-2 наголошує на тому, що позивача притягнуто за різні правопорушення, які стосувалися однієї події, а саме: до адміністративної та дисциплінарної відповідальності.
19.2. За таких обставин заявник касаційної скарги просить скасувати рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
20. 30 червня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у складі судді Рецебуринського Ю.Й. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу №    825/505/17 із Чернігівського окружного адміністративного суду.
21. 11 липня 2017 року справа №    825/505/17 надійшла до Вищого адміністративного суду України.
22. 26 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких позивач спростовую доводи викладені в касаційній скарзі та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.
23. На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" "Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (набрав чинності 15 грудня 2017 року) касаційну скаргу передано до Верховного Суду.
24. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючий суддя Желтобрюх І.Л. суддів Безвенка В.М., Білоуса О.В.,
25. 30 травня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року № 519/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
26. Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями визначено склад суду головуючого суддю Шевцову Н.В., суддів : Кашпур О.В., Уханенка С.А.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
27. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
28. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
29. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
30. Відповідно до вимог частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
31. Приписами статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
32. Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
33. Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.
34. Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначено Законом України від 03 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661-IV).
35. Згідно зі статтею 1 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
36. Відповідно до статті 10 Закону № 661-IV прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю.
37. Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут), дія якого, у тому числі, поширюється і на Державну прикордонну службу України.
38. Згідно з статей 11,13 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни. Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
39. Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
40. Статтею 26 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
41. Згідно з пунктом 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі – Положення №    1115/2009), військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
42. У свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року  № 551-ХІV (далі – Дисциплінарний статут).
43. Так, статтями 1,4 Розділу І Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
44. Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
45. Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
46. Згідно зі статтею 51 Дисциплінарного статуту на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби), можуть бути накладені такі стягнення, зокрема, сувора догана.
47. Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
48. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).
49. Положеннями статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
50. Згідно з частиною 3 статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
51. За нормами статті 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
52. Приписами статті 87-1 Дисциплінарного статуту визначено, що рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця оскаржується в установленому законом порядку.
53. Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (стаття 88 Дисциплінарного статуту).
54. Відповідно до статті 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

VІ. Позиція Верховного Суду
55. Перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
56. Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення про звільнення позивача з військової служби через систематичне невиконання позивачем суттєвих вимог контракту, чим порушив порядок його звільнення з військової служби, з огляду на наступне.
57. З системного аналізу вищевказаних норм Закону № 2232-XII та Положення №    1115/2009 вбачається, що військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
58. У розумінні зазначеного спеціального законодавства під терміном "систематичне невиконання умов контракту" слід розуміти, що система має місце у разі вчинення особою дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. Особу може бути звільнено лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання ним своїх обов`язків, визначених контрактом або за порушення дисципліни.
59. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що до дисциплінарної відповідальності у вигляді «суворої догани» ОСОБА_1 притягнуто наказом начальника ЧПЗ ПРУ ДПС України Тиркалова С.А. від 28 листопада 2016 року № 589-КП «Про результати службового розслідування» за нестримання від вчинення протиправних дій (вживання алкогольних напоїв та порушення правил несення прикордонної служби) його напарником – молодшим сержантом ОСОБА_4 ..
60. До адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було притягнуто постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від    28    листопада 2016 року (справа № 744/1011/16-п) за перебування позивача, під час виконання обов`язків військової служби, у нетверезому стані (частина перша статті 172-^20 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
61. Судом апеляційної інстанції також правильно встановлено, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що після застосування до позивача останнього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили, тобто після 28    листопада 2016 року, та до прийняття рішення про дострокове розірвання контракту, ОСОБА_1 вчинив новий дисциплінарний проступок.
62. Верховний Суд зауважує, що за відсутності факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку саме після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили, відповідач не мав законних підстав для дострокового розірвання контракту, адже за встановлених обставин ОСОБА_1 фактично двічі притягнуто до дисциплінарної та адміністративної відповідальності за один і той же дисциплінарний проступок, який мав місце 15    листопада 2016 року.
63. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, щодо відсутності у діях позивача систематичності невиконання умов контракту.
64. З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що накази «По особовому складу» від    19 січня 2017 року № 16-ос про звільнення ОСОБА_1 та «По особовому складу» від 24 лютого 2017 року № 63-ос про його виключення зі списків особового складу прийняті не у спосіб, не на підставі і не у межах, передбачених Конституцією та законами України. 
65. Доводам викладеним у касаційній скарзі вже була надана оцінка судами попередніх інстанцій, Верховний Суд зауважує, що вони не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
66. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
67. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
VIІ. Судові витрати
68. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В : 
1. Касаційну скаргу Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2019    року в справі № 825/505/17 залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      Н.В. Шевцова

Судді:                                                                                          О.В. Кашпур

                                                                                          С.А. Уханенко