П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року                                                                                                  місто Київ 
Єдиний унікальний номер справи 761/15902/14-ц
Номер провадження  22-ц/824/569/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,  
 
за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А.., 
 
вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року, ухвалене під головуванням судді Гриньковської Н.Ю., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
 
У  травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором № 40/П/56/2008-840 від 14 березня 2008 року в сумі 439 388,32 доларів США та 395 879 грн. 55 коп., стягнення з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. 
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 березня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 40/П/56/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 292 288,94 доларів США із розрахунком 13,89 % на рік строком до 11 березня 2033 року для придбання цінних паперів. 
 
З метою забезпечення виконання позичальником умов вищевказаного кредитного договору, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 14 березня 2008 року, згідно умов якого, остання поручилась перед кредитором відповідати за належне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору. При цьому, поручитель повинен виконувати всі зобов`язання в тому ж порядку, який встановлений для позичальника кредитним договором. 
 
14 березня 2008 року ОСОБА_3 було отримано кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки № 186. 
 
Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язалась повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 10 числа поточного місяця. Разом з тим, станом на 08 квітня 2014 рік позичальником були порушені умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 488 916,61 доларів США.
 
Про наявну заборгованість позивач неодноразово повідомляв відповідачів, однак, на час подання позовної заяви до суду кредитна заборгованість погашена не була.
 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року (т. І а.с. 69-72) позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 40/П/56/2008-840 від 14 березня 2008 року в розмірі 439 388,32 доларів США, з яких: 290 953,21 доларів США  - заборгованість за кредитом, 148 435,11 доларів США - заборгованість за відсотками та 395 879 грн. 55 коп., з яких: 162 253  грн. - пеня за прострочення строків виконання зобов`язань, 233 626 грн. 55 коп. - штраф за порушення умов договору; стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 1 827 грн. з кожної. 
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року (т. І а.с. 119)  залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року.
 
Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням, 07 травня 2018 року ОСОБА_1   в інтересах ОСОБА_2   подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на грубе порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що є істотними для правильного вирішення справи, просив скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 не отримувала судових повісток про призначення справи до розгляду на 24 лютого 2015 року, а тому не була належним чином  повідомлена про розгляд справи. Крім того, з матеріалів справи, зокрема відповідей адресно-довідкових підрозділів ГУ ДМС України від 18 серпня 2014 року та 24 червня 2014 року,  вбачається, що відповідачі зняті з реєстрації за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .  Разом з тим, суд першої інстанції продовжував надсилати кореспонденцію на вищевказані адреси. 
 
У подальшому судові повістки для направлення відповідачу-1 та відповідачу-2 отримував представник ПАТ КБ «Надра», однак в матеріалах відсутні докази  щодо їх направлення останнім. 
 
Крім того, ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 не викликались у судові засідання шляхом публікації оголошень в засобах масової інформації. 
 
Скаржник зазначає, що на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 40/П/56/2008-840 від 14 березня 2008 року  договір поруки між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» ніколи не укладався. Підпис на копії договору поруки хоч і містить схожі елементи з підписом ОСОБА_2 , однак виконаний не нею, а  іншою особою. 
 
На думку скаржника, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а саме оригіналами оспорюваних договору поруки та кредитного договору, реальність існування між позивачем та відповідачами правовідносин щодо договору банківського кредиту та поруки.
 
 У липні 2010 року ВАТ КБ «Надра» вже звертався до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором та за договором поруки, чим використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2010 року позов залишено без розгляду на підставі заяви поданої позивачем.
 
Повторно позивач звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором 30 травня 2014 року, тобто через чотири роки після настання строку виконання основного зобов`язання боржником. 
 
Таким чином, судом першої інстанції не було з`ясовано наявність аналогічного позову та результати судового розгляду, незважаючи на те, що дана обставина є істотою та вказує на сплив загальних строків позовної давності і  на припинення поруки. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 липня 2019 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк на подачу відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Хачатурян Е. М. підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просила її задовольнити, з підстав викладених у ній.
 
Представник позивача ПАТ «КБ «Надра» та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток-повідомлень рекомендованою кореспонденцією, у зв`язку з чим, враховуючи наявність рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що підтверджує належне повідомлення позивача ПАТ «КБ «Надра» та положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.  
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника скаржника - адвоката Хачатурян Е. М., з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 40/П/56/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 292 288, 94 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором на придбання цінних паперів, зі сплатою 13,89 % річних, строком до 11 березня 2033 року (т. І а.с. 9 -14)
 
Відповідно до п.п. 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов`язалась повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 10 числа поточного місяця.
 
Пунктом 4.2.4. вищевказаного договору передбачено можливість вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3. цього договору, а також якщо не оформлено договір іпотеки, що визначений у п. 2.1.3. цього договору (не залежно від причин), у строк визначений цим договором. 
 
Виконання позивачем умов кредитного договору щодо надання кредиту у вказаній сумі підтверджується заявою про видачу готівки  № 186 від 14 березня 2008 року (т. І а.с. 8).
 
14 березня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки до кредитного договору № 40/П/56/2008-840 від 14 березня 2008 року, за умовами якого поручитель повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника кредитним договором (т. І а.с. 16 - 17).
 
Відповідно до п. 2.1. договору поруки, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).
 
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, за позичальником обліковуються заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 08 квітня 2014 рік становить 488 916,61 доларів США (т. І а.с. 6 - 7).
 
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, виходячи з умов кредитного договору, договору поруки та чинного законодавства з позичальника та поручителя на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 40/П/56/2008-840 від 14 березня 2008 року.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
 
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
 
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Згідно з  ч. 2 ст. 1050 ЦК України  якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
 
Згідно положень ст. 553 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
 
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
 
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції яка діяла на час укладення правочину, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
 
Так, 14 березня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 40/П/56/2008-840, з метою забезпечення виконання зобов`язання за яким того ж дня між  ВАТ  «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов`язалась солідарно з ОСОБА_3 відповідати за своєчасне погашення суми кредиту. 
 
ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що у липні 2010 року ВАТ «КБ «Надра» вже зверталось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2010 року позов залишено без розгляду на підставі заяви поданої позивачем.
 
Так, пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. У разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. При цьому, сама по собі умова договору щодо строку дії поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
 
Таким чином, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому повинен був пред`явити позов до поручителя протягом строку, встановленого договором поруки. Проте кредитор з даним позовом звернувся лише в травні 2014 року, тобто через чотири роки після настання строку виконання основного зобов`язання боржником,  тому відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилась.
 
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає договір поруки, укладений 14 березня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , -  припиненим, а тому підстави для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором відсутні.
 
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до приписів ч. 13. ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з квитанції № ПН 8116 від 06 лютого 2018 року скаржником сплачено судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 352 грн. 40 коп. 
Як вбачається з квитанції № ПН 8673 від 19 квітня 2018 року скаржником сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги  у розмірі 5 481 грн. 
 
Враховуючим часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для стягнення з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 4 567 грн. 50 коп. 
 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.
 
 Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року  в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 40/П/56/2008-840 від 14 березня 2008 року у розмірі 439 388,32 доларів США та 395 879 грн. 55 коп. -  скасувати  та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
 
У решті рішення - залишити без змін. 
 
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (код ЄДРПОУ 20025456) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 567 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн. 50 коп. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 24 січня 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           В. В. Саліхов 

О. В. Шахова