ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 359/3049/19                                                   Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Борець Є.О.                                                                                                                                            Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 батальйону патрульної поліції  в м. Бориспіль УПП у Київській області ДП Вітвіцького Євгенія Анатолійовича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції  в м. Бориспіль УПП у Київській області ДП Вітвіцького Євгенія Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції  в м. Бориспіль УПП у Київській області ДП Вітвіцького Євгенія Анатолійовича про скасування постанови серії ЕАВ №1009246 від 24 березня 2019 року, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2019 року позов задоволено.
Скасовано постанову поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Вітвіцького Євгенія Анатолійовича серії ЕАВ №1009246 від 24 березня 2019 року, якою на ОСОБА_1 безпідставно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, поліцейським роти № 2 батальйону патрульної поліції  в м. Бориспіль УПП у Київській області ДП Вітвіцького Євгенія Анатолійовича подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2019 року о 1 годині 38 хвилин в м. Бориспіль по вул. Головатого, 76, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Escape», номерний знак НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп.«ґ» п.2.1 ПДР України.
24 березня 2019 року поліцейським роти №2 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області ДПП Вітвіцький Є.А. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1009246, якою на позивача накладено штраф в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється, зокрема, експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.
Пункт 1.8. статті 1 цього Закону встановлює, що страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Відповідно до пп. «а» п. 2.4. ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Приписами пп. «ґ» п.2.1 ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній центральній базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що ОСОБА_1 у встановленому порядку не пред`явив відповідачу чинного страхового полісу та належно не вказав про наявність такого при собі, що на переконання апеляційного суду свідчить про порушення вимог пп. «ґ» п.2.1 ПДР України.
Окрім того, апелянтом обґрунтовано вказано про те, що під час судового засідання в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що під час розгляду справи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс ОСЦПВ дійсно не пред`явив, оскільки вважав перевірку документів незаконною.
Оцінюючи доводи позивача щодо відсутності доказів керування ним транспортним засобом у вказаний час, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Факт керування вказаним вище транспортним засобом позивачем 23.03.2019 о 22 год. 15 хв. за адресою м. Бориспіль, вул. Головатого, 76 та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2019 у справі № 359/2971/19.
Разом з тим, обставини, які є предметом дослідження у вказаній справі мали місце приблизно через 3 години з моменту вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП.
Згідно з статтею 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Враховуючи зазначені обставини справи та факт перебування позивача поряд з автомобілем марки «Ford Escape», номерний знак НОМЕР_1 24 березня 2019 року о 1 годині 38 хвилин в м. Бориспіль по вул. Головатого, 76, наявні підстави вважати про допущення ОСОБА_1 правопорушення відповідальність, за яке встановлено ч.1 ст.126 КУпАП.
Імперативними положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність своїх дій та рішення в межах даного спору.
Колегія суддів враховує факт наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9652397 в матеріалах справи, проте зазначає, що зазначена обставина жодним чином не спростовує факт допущення позивачем порушення вимог пп. «ґ» п.2.1 ПДР України.
Відтак, враховуючи нормативне регулювання даних правовідносин та обставини справи, судом першої інстанції необґрунтовано задоволено позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Надаючи оцінку доводам учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції - скасувати.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції  в м. Бориспіль УПП у Київській області ДП Вітвіцького Євгенія Анатолійовича - задовольнити.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2019 року - скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Ганечко О.М.

                                                                                                              Кузьменко В.В.