ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 лютого 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/2784/19
провадження № 22-ц/4809/261/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Кіселика С. А., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 27 листопада 2019 року у складі головуючого судді Бершадської О. В.      

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
У квітні 2019 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 липня 2017 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заборгованість по сплаті аліментів відсутня та від обов`язку утримувати дитину він не ухиляється.
 З 23.09.2015 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився   син ОСОБА_4 . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2019 року, з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,   до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Окрім того, стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення сином трьох років.
У зв`язку із створенням нової сім”ї, наявністю на утриманні двох дітей та дружини, яка не працює, а перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення   нею трирічного віку, у нього змінився сімейний стан, що призвело до збільшення витрат на проживання та неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання старшої доньки у встановленому рішенням суду розмірі 1/4 частки від заробітку. 
Посилаючись на викладені обставини, на підставі статей 182, 192 СК України просив зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24.07.2017 року з 1/4 на 1/6 їх частину.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 27 листопада 2019 року позов задоволено. 
Зменшено розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2017 року та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Виконавчий лист №404/5356/16-ц, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда від 25 липня 2017 року відкликано.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Відповідач подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Зазначила, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Звертає увагу, що позивач має постійне місце роботи, працює в Кіровоградському обласному військовому комісаріаті, має регулярний дохід, достатній заробіток для утримання дітей та задоволення власних потреб. Обставин щодо зміни його матеріального стану судом першої інстанції не було встановлено.
Позивач не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, лише має намір зменшити аліменти. 
Судом під час розгляду справи по суті не було враховано додаткових витрат пов`язаних з вихованням дитини та її доглядом, які несе відповідач.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).
У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2017 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.13), в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 25 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 7-8).
На підставі вищевказаного рішення  Кіровським районним судом було видано виконавчий лист.
Згідно копії свідоцтва про шлюб 23.09.2015 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 (а.с. 12).
Від шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14).
В подальшому рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2019 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,   до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Окрім того, стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн., щомісячно, до досягнення сином трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 9-10).
На підставі вказаного рішення  Кіровським районним судом було видано виконавчий лист (а.с.11,18-19).
Згідно поданих Кіровоградським обласним військовим комісаріатом звітів про здійснення відрахування та виплати  відносно ОСОБА_2 за виконавчим листом  від 24.07.2017 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів за № 891 від 18.03.2019 року, та за виконавчим листом  від 06.02.2019 року  на користь ОСОБА_1 за №4300  від 26.11.2019 року, відділом фінансового забезпечення проводяться відповідні відрахування щодо утриманих сум по аліментам із заробітної плати позивача (а.с. 16-17, 82 ). Заборгованість по аліментам відсутня.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
У спростування доводів позивача про необхідність зменшення розміру частки аліментів з ј на 1/6, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_6 , відповідач суду надала копії: довідки про відвідування танцювального гуртка (а.с.45); медичної картки (а.с.46-49); договору найму житла (а.с.50-53). 
Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положення частини 1 статті 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).          
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не приймає участі у покриті додаткових витрат та не цікавиться її життям. Проте, його дохід достатній для утримання дітей та задоволення власних потреб. 
Проте, суд звертає увагу, що питання додаткових витрат вирішуються в судовому порядку шляхом звернення до суду із відповідним позовом в порядку ст. 185 СК України. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька незалежно від сплати ним аліментів.
Питання участі батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми також вирішуються у судовому порядку відповідно до норм ст. ст. 141, 150, 157 СК України.
Встановлено, що у зв`язку з одруженням сімейний стан позивача змінився, у нього ІНФОРМАЦІЯ_11 народився син ОСОБА_7 (а.с.14), на утримання якого за рішенням суд також стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів (заробітку) доходу (а.с.9-10), відповідно змінилося й матеріальне становище.
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність задоволення позову, з метою забезпечення рівних умов утримання дітей та зменшив розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2017 року з позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1/4 частки до 1/ 6 частки. 

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення – без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.
Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 27 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                          С. М. Єгорова

Судді                        С. А. Кіселик

                С. І. Мурашко