ПОСТАНОВА
Іменем України

26 лютого 2020 року 
Київ
справа №214/855/17(2-а/214/106/17)
адміністративне провадження №К/9901/24555/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,
суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 214/855/17
за позовом ОСОБА_1 
до інспектора роти №3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі лейтенанта поліції Кулакової Оксани Юріївни
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Іванова С.М., суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.), 
ВСТАНОВИВ :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У  лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону                            № 2 Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі лейтенанта поліції Кулакової Оксани Юріївни (далі - відповідач), в якому, просив:
- визнати протиправними дії відповідача стосовно винесення постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 734496 від 03.02.2017 року та накладення адміністративного стягнення;
- скасувати постанову серії АР № 734496 від 03.02.2017 року і закрити провадження у справі.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню з таких підстав: працівники поліції звинувачують позивача у скоєнні правопорушення а саме в тому, що він начебто керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла, однак позивач зазначає, що їхав з увімкненим ближнім світлом про що він повідомив інспектора, і попросив інспектора ознайомити його з доказами правопорушення. Інспектором було переглянуто відео з відеореєстратора, у відповідності до якого на думку позивача, можливо було спостерігати, що він керував транспортним засобом з увімкненим світлом фар. Але інспектор наполягала на тому, що у позивача було увімкнуте не ближнє світло фар, а габаритні вогні і на цій підставі була складена постанова про адміністративне правопорушення.
Також позивач зазначає, що відповідач відмовила ОСОБА_1 у задоволенні заявлених клопотань чим порушила вимоги ст. 268 Кодексу України про адміністративні (далі - КУпАП) правопорушення та гарантоване Конституцією України та КУпАП право на захист.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.
Скасовано постанову серії АР № 734496 від 03.02.2017 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн. В іншій частині позову відмовлено.
4. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що факт допущення порушення позивачем ПДР України на відеозаписі не зафіксовано, що спростовує доводи відповідача, які є суперечливими з письмовими доказами та встановленими судом фактичними обставинами справи, тому не вбачають в діях позивача ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від                       06 липня 2017 року апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції - задоволено, постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 16 травня 2017 року - скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
6. Апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції не враховано, що матеріали адміністративної справи містять відеозапис з відео регістратора на підтвердження доводів щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Судом апеляційної інстанції зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7. У серпні 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка 16 лютого 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.
8. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 року, а постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року залишити в силі.
Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу.
9. В обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального  та процесуального права.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови були порушені норми матеріально та процесуального права.
Також, на думку позивача суд апеляційної інстанції вдався до переоцінки доказів, адже відеозапис був досліджений судом першої інстанції. ОСОБА_1 вказує на те, що він є власником автомобіля вітчизняного виробництва та світло фар в автомобілі є звичайним, тому вважає, що не правильно порівнювати яскравість світла його вітчизняного автомобіля зі світлом зустрічних транспортних засобів.
10. Відповідачем заперечення на касаційну скаргу не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті. 
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 03.11.2016 року інспектором роти №3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі лейтенантом поліції Кулаковою О.Ю. було винесено постанову серії АР № 734496 про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення. Цією постановою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
12. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 03 лютого 2017 року о 22 год 30 хв в м.Кривий Ріг в Саксаганському районі по вул. Володимира Великого, керуючи транспортним засобом СHEVROLET AVEO у темну пору року рухався без увімкнених фар ближнього світла, чим порушив вимоги п. 19.1 ПДР України.
Справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення відповідачем, як уповноваженою посадовою особою органу поліції.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.
IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА
13. Верховний Суд звертає увагу, що 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
14. Відповідно до п 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), мають ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
15. Згідно із п. 19.1. Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, мають бути увімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.
16. Також, ч. 2 ст. 122 КУпАП України визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
17. При дослідженні відеодоказу, наданого відповідачем, судом першої інстанції було встановлено, що водій автомобіля марки «CHEVROLET AVEO» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснював рух по автодорозі по вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі, з увімкненим ближнім світлом фар. Факт допущення ним порушень п. 19.1 ПДР України на вказаному відеозаписі не зафіксований, що спростовує доводи відповідача, які є суперечливими з письмовими доказами та встановленими судом фактичними обставинами, та є свідченням відсутності в діях позивача ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.
18. Апеляційний суд, перевіряючи встановлені судом першої інстанції обставини зазначив, що з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що саме позивач дійсно їхав у тумну пору року на автомобілі «CHEVROLET AVEO», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , лише з увімкненими габаритами без світла фар ближнього чи дальнього світла. Судом апеляційної інстанції було візуально порівняно автомобіль позивача з транспортними засобами, які також рухались в той час по смузі із дотриманням приписів п. 19.1. Правил дорожнього руху України, колегією суддів не прийнято до уваги посилання позивача в адміністративному позові про неможливість ідентифікувати, що це адміністративне правопорушення було вчинено саме ним.
19. Таким чином, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови серії АР № 734496 від 03.02.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.
20. Доводи викладені позивачем в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та ґрунтуються на довільному тлумаченні справи. 
21.  З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставин справи, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, щодо правомірності дій відповідача, у зв`язку з чим суд дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
22. Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
23. Судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було повно встановлено обставин справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
24. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, - 
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у цій справі залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач                                                                      В.М. Бевзенко

Судді                                                                                          Н.А. Данилевич

                                                                                          Н.В. Шевцова