Постанова
Іменем України
 
26 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 619/1617/17
провадження № 51-1312км19
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                            ОСОБА_1 
суддів                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора                                ОСОБА_5 ,
потерпілого                                      ОСОБА_6                                     
 
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду  Одеської області від 11 грудня 2018 року  в кримінальному провадженні за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця м. Одеси, громадянина України, українця, працюючого юристом Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, адвоката, раніше не судимого,
-                     виправданого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого                  ч. 1 ст. 171 КК.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області 23 квітня                                          2018 року  ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 171 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. 
 
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він                     29 січня 2016 року, близько 13 год. 45 хв., у приміщенні кабінету Дальницького сільського голови, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 126 у с. Дальник Овідіопольського району Одеської області, у порушення вимог Законів України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», «Про державну інформацію» та «Про місцеве самоврядування в Україні» умисно, з метою недопущення оприлюднення інформації, що стосується діяльності сесії Дальницької сільської ради, перешкодив законній професійній діяльності журналіста ОСОБА_6 , який відповідно до посвідчення журналіста №3 від 05.03.2015 року, виданого друкованим засобом масової інформації «Верховенство права», здійснював свою професійну журналістську діяльність та виконував редакційно-посадові службові обов`язки, щодо відеофіксації засідання сесії Дальницької сільської ради з метою подальшого його висвітлення. Так, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є журналістом, ОСОБА_7 створив йому перепони щодо збирання, одержання, фіксації та поширення інформації, висловивши журналісту незаконну вимогу припинити відео зйомку та покинути кабінет, в якому проходила сесія ради. Одночасно з висловлюванням вимоги залишити приміщення,                        ОСОБА_7 , наблизившись до ОСОБА_6 , декілька разів відвів вбік відеокамеру марки «Sony HDRCX400», на яку проводилась відео зйомка та, штовхаючи журналіста у спину в напрямку виходу із кабінету сільського голови, відібрав у ОСОБА_6 відеокамеру, з метою недопущення подальшої відео фіксації сесії ради, вимкнув її.
Зазначені дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за                         ч. 1 ст. 171 КК, як умисне перешкоджання здійсненню журналістом законної професійної діяльності.
 
Ухвалою Апеляційного суду  Одеської області від 11 грудня 2018 року апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_6 залишено без задоволення.                  Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року, яким ОСОБА_7  визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1                      ст. 171 КК та виправдано у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, - змінено. Перший абзац резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції: « ОСОБА_7  визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 171 КК та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується». В решті вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зокрема, прокурор вказує, що, всупереч положенням ст. 412 КПК, у суді апеляційної інстанції судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні касаційного суду підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.  
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Згідно з приписами п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
За змістом ч. 3 ст. 56 КПК під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому. 
Відповідно до ч. 1  ст. 135 КПК особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Згідно зі статтею 136 КПК належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, на якій вказував адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на яку апеляційним судом направлялись повістки про виклик до суду, отримання яких підтверджується відповідними листами електронної пошти, що містяться  матеріалах провадження.
Так, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2018 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та призначено апеляційний розгляд на 12 липня 2018 року, копію відповідної ухвали надіслано учасникам судового провадження (т. 2 а.п. 89-90).
Відповідно до журналу судового засідання від 12 липня 2018 року потерпілий ОСОБА_6 брав участь у судовому розгляді та висловлював доводи на підтримку своєї апеляційної скарги (т. 2 а.п. 106); 8 серпня 2018 року потерпілий ОСОБА_6 був присутній у судовому засіданні та підтримав свою касаційну скаргу                          (т. 2 а.п. 118); 05 вересня 2018 року судове засідання відбулось за відсутністю потерпілого, належним чином повідомленого про дату апеляційного розгляду                           (т. 2 а.п. 120-121); 26 вересня 2018 року потерпілий ОСОБА_6 був присутній у судовому засіданні (т. 2 а.п. 124-127); 29 жовтня 2018 року потерпілий ОСОБА_6 брав участь у судовому засіданні (т. 2 а.п. 135-136); 06 листопада 2018 року та                       21 листопада 2018 року судові засідання відбулись за відсутністю потерпілого, належним чином повідомленого про дату апеляційного розгляду, який причини своєї неявки в суд не повідомив (т. 2 а.п. 138-139, 143); 29 листопада 2018 року судове засідання не відбулось у зв`язку із замінуванням  приміщення Апеляційного суду Одеської області (т. 2 а.п.148), 11 грудня 2018 року потерпілий ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлений про дату, час розгляду кримінального провадження (т. 2 а.п. 149) в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки в суд не повідомив, тому суд, заслухавши думку інших учасників судового провадження, вирішив продовжити розгляд провадження за відсутності потерпілого, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. 
Таким чином, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що неприбуття потерпілого ОСОБА_6 , який був, у відповідності до вимог ст. ст. 135, 136 КПК, належним чином повідомлений про дату, час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , не перешкоджало проведенню апеляційного розгляду за його відсутності та не порушило вимог ч. 4 ст. 405 КПК.
Зважаючи на наведене, твердження прокурора про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, про порушення права на захист потерпілого в частині неповідомлення його про дату, час і місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження. 
 
За таких обставин, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду  Одеської області від 11 грудня 2018 року  в кримінальному провадженні за обвинуваченням  ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                         ОСОБА_3