22-ц/804/235/20 
                                                                                266/4327/19 
                                               
Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач Принцевська В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      05 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

                   Головуючого суді Принцевської В.П.
                   суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.,
                   секретар Сидельникова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2019 року у цивільній справі № 266/4327/19 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,                                 
                                                      ВСТАНОВИВ
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з позовом про визнання права власності за набувальною даністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що в червні 2001 року ОСОБА_1 з членами родини зі згоди власника ОСОБА_2 та її доньки, ОСОБА_3 вселилась в житловий будинок АДРЕСА_1 . За домовленістю з власником будинку та її донькою позивач повинна була доглядати паралізовану власницю ОСОБА_2 , після смерті якої спадкоємець ОСОБА_3 надала згоду на дарування будинку позивачу. Позивач мешкала разом з власником будинку, доглядала її. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після смерті володільця будинку ОСОБА_3 забрала документи та в усній бесіді підтвердила факт відсутності претензій на будинок, після чого поїхала. Інші особи претензій щодо будинку АДРЕСА_1 не пред`являли. Позивач добросовісно та відкрито користується вказаним нерухомим майном, проводить в ньому ремонтні роботи, поліпшує його експлуатаційні якості, утримує майно сплачуючи відповідні комунальні платежі. Просила на підставі викладеного визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 . 
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні вказаного позову.
З цим рішенням не погодилася позивач і оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилалася на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В судовому засіданні позивачка і її представник повністю підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки і її представника, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу з наступних підстав. 

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).
Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.
Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.
Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає в б АДРЕСА_1 .
Житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину належав ОСОБА_3 , яка також є спадкоємцем та донькою ОСОБА_2 . 
З червня 2001 року в б. АДРЕСА_1 мешкали ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , її цивільний чоловік ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 . 

    Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що  вони є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов правильного висновку, що у позивача відсутня сукупність умов, які необхідні для набуття нею права власності за набувальною давністю.

Також, апеляційний суд дослідив оригінал інвентарної справи № 41053 на будинок АДРЕСА_1 встановив, що останнім спадкоємцем, який отримував у спадщину спірне майно є ОСОБА_3 , яка є належним відповідачем по даній справі, а Маріупольська міська рада в даному випадку є неналежним відповідачем. 
На відміну від процесуального правонаступництва, яке відбувається на будь-якій стадії судового процесу (ст. 55 ЦПК України), заміна неналежного відповідача здійснюється тільки на стадії розгляду цивільної справи судом першої інстанції і тільки за заявою позивача (ст. 51 ЦПК України). 

  Суд повно і всебічно дослідив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу  позивачки необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                                 ПОСТАНОВИВ:  
           Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
            Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді    

Повний текст постанови виготовлено 10 лютого 2020 року.
Суддя