Справа № 126/1924/19
Провадження № 22-ц/801/220/2020
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року	Справа № 126/1924/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Копаничук С.Г., 
суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,
при секретарі - Богацькій О.М.
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2019 року, постановлену в приміщенні Бершадського районного суду Вінницької області під головуванням судді Хмель Р.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
В серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості №б/н від 30.12.2013 року у сумі 16625,43 грн.
Ухвалою Бершадського районного суду від 24.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. 
Ухвалою Бершадського районного суду від 11.11.2019 року позов залишено без руху, оскільки надана позивачем в якості доказу генеральна угода є нечитабельною, що не дає можливості отримати інформацію зі змісту документу та прийняти обґрунтоване рішення. 
У зв`язку з неусуненням позивачем вказаних недоліків позовної заяви, ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2019 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишено без розгляду. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначену ухвалу суду, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначило, що недоліки позовної заяви, вказані судом, не свідчать про її невідповідність вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та були усунуті позивачем 22.11.2019 року. Вважає, що підстав для залишення позовної заяви без розгляду у суду не було.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.
Як встановлено судом першої інстанції, при звернені до суду позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором була подана з дотриманням вимог ст. 175-177 ЦПК України, підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження були відсутні, у зв`язку з чим 24.09.2019 року суд відкрив провадження у справі. Однак, ухвалою суду від 11.11.2019 року, позовну заяву залишено без руху, оскільки позивач при звернення до суду допустив недоліки, а саме додав в якості доказу позовних вимог генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості №б/н від 30.12.2013 року неналежної якості і нечитабельну.
На виконання вимог ухвали суду від 11.11.2019 року, АТ КБ «ПриватБанк» 22.11.2019 року повторно надав суду копію Генеральної угоди про реструктуризацію боргу.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, посилаючись на п. 8 ч. 1 ст.257 ЦПК України, виходив з того, що позивач недоліки позовної заяви, наведені в ухвалі суду від 11.11.2019 року, не усунув, а повторно надана ним копія генеральної угоди так само має неналежну якість зображення, є нечитабельною, що унеможливлює розгляд справи.
Разом із тим, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки суд невірно оцінив докази, що є в матеріалах справи та допустив порушенням норм процесуального права. 
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.
Згідно з п.8. ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Згідно положень ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (якщо додаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Крім того, частина 7 даної норми передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позовна заяв АТ КБ «ПриватБанк» відповідала зазначеним вимогам, у зв`язку з чим суд першої інстанції 24.09.2019 року відкрив провадження у справі. Однак, додатком до позову позивач додав копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості №б/н від 30.12.2013 року, як основного доказу заборгованості. Зазначена копія була неналежної якості, зміст якої був нечитабельний, у зв`язку з чим 11.11.2019 року суд залишив позовну заяву без руху та надав банку строк на усунення зазначених недоліків протягом не більше п`яти днів з моменту отримання копії ухвали. У визначений судом строк, позивач повторно надав до суду копію генеральної угоди, текст якої є нерозбірливим лише в незначній частині.
Колегія суддів вважає, що неналежне посвідчення копій письмових доказів чи подання нечитабельних копій статтями 175 і 177 ЦПК України не віднесені до таких підстав, що дають право застосовувати наслідки, передбачені в п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України, а відтак викладені в ухвалі суду від 11.11.2019 року недоліки позовної заяви, що призвели до постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду, не свідчать про невідповідність позову вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.
Отже, в справі відсутня сукупність не усунених недоліків, яка б була достатньою для залишення позовної заяви без руху та постановлення в послідуючому ухвали про залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим остання підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Окрім того, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції мав сумніви у добросовісному виконанні позивачем своїх обов`язків щодо доказів, а тому міг витребувати у позивача оригінали доказів, що стосуються предмета спору, а саме оригінал генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості №б/н від 30.12.2013 року, з власної ініціативи.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин ухвала Бершадського районного суду Вінницької області від 11.11.2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий : С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук