ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3646/19  Номер провадження 33/814/85/20	Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – адвоката Замули І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,  не працюючого, ідентифікаційний код не відомий,,-
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

       Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини
Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності  у вигляді  штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 384 гривні 20 копійок судового збору .
Згідно з постановою судді, 08.09.2019 року о 08 годині 33 хвилин   на  203 км а/д Київ-Харків-Довжанський,  ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21043, днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, проводився  на місці зупинки за допомогою алкотестера 6810, в присутності 2 свідків та в КП «ЛЛІЛ» Лубенської міської ради.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з вказаним рішення суду , ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поданої апеляції вказує на ряд порушень, допущених судом та при складанні протоколу. Зокрема вказує на порушення права на захист , оскільки справу розглянуто без його участі та без належного повідомлення , при цьому, жодних повісток він не отримував, про наявність постанови дізнався від свого адвоката. В протоколі не правильно зазначено місце керування транспортним засобом. Судом безпідставно не викликано свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не з`ясовано , що пояснення яких осіб були долучені до матеріалів. Матеріали не містять жодного доказу , що він керував транспортним засобом.
Також апелянт вказує, що висновок щодо його стану сп`яніння складений лікарем , який не проходив тематичного удосконалення, а його покази про наявність у ОСОБА_1 клінічних ознак алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності , оскільки ці маніпуляції взагалі не проводились. При цьому, лікар не дав йому копію медичного висновку, а тому він є недопустимим доказом. Протокол також складено з порушення і суд безпідставно сам з власності ініціативи вказав місце керування транспортним засобом не таке, як зазначено в протоколі. Відеофіксація також була проведена з порушенням , оскільки вона є не безперервною, а тому відеозапис також є недопустимим доказом.
Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду
В судовому засіданні апелянт та адвокат в його інтересах свою апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав. В останнє судове засідання особа , яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явився. За повідомленням адвоката просив розглядати провадження без його участі.
Мотиви суду
Заслухавши пояснення особи , яка притягається до адміністративної відповідальності , адвоката на підтримання доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали провадження , апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вважаю, що вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення в якому зафіксовано факт керування транспортним засобам у стані алкогольного сп`яніння ; результати тестування алкотестером 6810 від 08.09.2019 року згідно якого у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння – 1.09 проміле ; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу на швидкість реакції № 190 від 08.09.2019 року згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння ; відеозапис з нагрудної камери поліцейського. 
Навівши зазначені докази суддя прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
Натомість , доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються ні на нормах закону, ні на фактичних обставинах справи, а тому вищевикладених висновків судді не спростовують.
Зміст апеляційної скарги та позиція , викладена ним та його захисником в судовому засіданні , в цілому зводяться до того , що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом по автодорозі , яка зазначена в протоколі. При цьому , сам факт перебування його у стані сп`яніння в апеляційному порядку не оскаржується. Вказують також на порушення при проведенні огляду у медичному закладі , недопустимість як доказів письмових показів свідків , фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення. 
Разом з тим , усі доводи , що викладені в апеляційній скарзі та є аналогічні , викладеним в суді першої інстанції , були детально оцінені та спростовані судом.
З вказаною оцінкою у повній мірі погоджується і апеляційний суд.
Переконливих доводів на переконання необхідності відхилення доказів , на які послався суддя суду першої інстанції та прийняття інших , апелянтом не наведено.
Так , апеляційний суд не може погодитись із тим фактом , що позначення в протоколі про адміністративне правопорушення тільки назви головної дороги без вказівки на дорогу на яку з`їхав ОСОБА_1 перетворює протокол про адміністративне правопорушення на недопустимий доказ.
Якщо звернутись до того ж таки протоколу , в ньому дійсно позначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем по автодорозі Київ-Харків-Довжанський. Водночас , для того щоб повернути на дорогу де був зупинений автомобіль треба проїхати по автодорозі , яка позначена в протоколі. Вважати за таких обставин , що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом , не можна.
Щодо того факту , що ОСОБА_1 таки керував автомобілем перед тим як його зупинили слід знову ж таки звернутись до того ж протоколу. Так , після його складання ОСОБА_5 власноручно зробив в ньому напис: «Керував автомобілем. Їхав на зупинку підвозив дітей. Сів за кермо по необхідності».
У питання доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом перед тим як його зупинили працівники поліції , апеляційний суд звертає увагу на саму суть показань в апеляційному суді.
Так , ОСОБА_1 наполегливо вказує , що по автодорозі саме Київ-Харків-Довжанський він автомобілем не керував. Водночас на тому факті , що він взагалі не керував автомобілем , він жодним чином не наголошує.
Працівник поліції ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні в апеляційному суді пояснив , що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений через незначне порушення ПДР – неробочий покажчик повороту. Після проходження оглядів було встановлено перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.
Не погоджується апеляційний суд також із доводами автора апеляції , що письмові пояснення свідків є недопустимими доказами.
Так , відповідно до положень статті 251 КУпАП письмові пояснення свідків є одними із доказів вчинення адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд при цьому звертає увагу , що вказані свідчення вказують лише на факт проходження ОСОБА_1 огляду на місці , перебування у стані алкогольного сп`яніння , а цей факт не заперечується і стороною захисту.
Не є обґрунтованими також і доводи автора апеляції , що мали місце порушення під час проведення огляду в медичному закладі.
У цьому контексті апеляційний суд звертає увагу , що огляд проведений належною посадовою особою , висновок містить всю необхідну інформацію і на ньому мається власноручний підпис ОСОБА_1 , тобто він був ознайомлений з результатами огляду. 
З огляду на викладене , приходжу до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.
Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено. 
Зважаючи на вищевикладене, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення , а постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року щодо нього – без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Рябішин