ПОСТАНОВА
Іменем України

20 лютого 2020 року 

м. Київ
справа №540/1618/19
адміністративне провадження №К/9901/1255/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., 

розглянув у попередньому судовому засіданні справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 (суддя Морська Г.М.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 (колегія у складі суддів Скрипченка В.О., Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.)
у справі № 540/1618/19
за позовом   ОСОБА_1 
до виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області,
третя особа - Комунальне підприємство "Новокаховське житлово-експлуатаційне управління",
про визнання протиправним та нечинним пункту 1 рішення.

І. ПРОЦЕДУРА

1.          05.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Комунального підприємства «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління», про визнання протиправним та нечинним пункту 1 рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області №102 від 10.03.2011 щодо визначення Комунального підприємства «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» виконавцем послуг в комунальному житловому фонді з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.
2.          Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку на звернення до суду із позовною заявою.
3.          Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги послався на порушення судом норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення питання.
4.          Суд апеляційної інстанції залишив апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зазначивши, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .
5.          Ухвалою від 13.01.2020 Верховний Суд відкрив провадження у справі. Відзив від Відповідача не надходив.

ІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

6.          Не погоджуючись з таким рішенням, Позивач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду. 
7.          Скаржник в обґрунтування скарги зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно визначили перебіг шестимісячного строку на звернення до суду з моменту оприлюднення спірного рішення відповідача у зазначеній газеті, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язок позивача ознайомлюватися з рішенням органу місцевого самоврядування у ЗМІ. 
Про порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів позивач довідався з листа відповідача від 26.07.2019 №165/2554 та від цієї дати почався відлік шестимісячного терміну на звернення до суду. Вважає, що суд безпідставно вимагає від нього надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, так як недоліків при зверненні до суду допущено позивачем не було, а питання про те, коли він довідався про порушення своїх прав, повинно розглядатися судом під час вирішення спору по суті.

ІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8.          Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
9.          Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
10.          Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).
11.          Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
12.          Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
13.          Суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали (ч. 13 ст. 171 КАС України).
14.          З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує п. 1 рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області №102 від 10.03.2011, яким вирішено: 1.    Визначити виконавцями послуг в комунальному житловому фонді: з централізованого водопостачання та водовідведення - КП «Міський водоканал» та КП «Основа» з утримання будинку і споруд та прибудинкової території - КП «Новокаховська ДЄЗ» (до 11 квітня 2011 року), КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» та КП «Основа» з вивезення побутових відходів - КП «Екосервіс».
15.          З метою з`ясування дотримання позивачем строку звернення до суду, суд першої інстанції зобов`язав Виконавчий комітет Новокаховської міської ради Херсонської області надати до суду разом із відзивом на позовну заяву докази опублікування в засобах масової інформації оскаржуваного позивачем рішення №102 від 10.03.2011.
16.          Від відповідача надійшла належним чином завірена копія стор. 3 газети Нова Каховка від 16.03.2011 №12, у якій опублікована інформація про те, що з 11 березня набуло чинності рішення виконкому №102 від 10.03.2011, яким визначені виконавці житлово-комунальних послуг у житловому фонді (а.с. 43).
17.          До того ж, твердження позивача, що про спірне рішення дізнався лише з листа відповідача від 26.07.2019 №165/2554 є необґрунтованим, оскільки скаржник також зазначає, що причиною звернення до суду стали квитанції про нарахування йому КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління», що займається обслуговуванням будинку та прибудинкової території, плати за нібито надані послуги із обслуговування будинку, які він фактично не отримував. На питання суду першої інстанції: «Коли саме почали надходити рахунки про сплату за послуги від КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» - позивач повідомив, що такі квитанції отримує давно, близько п`яти років, тобто з 2014 року. До суду про їх оскарження не звертався (а.с. 57).
18.          Отже, позивач із вимогою про оскарження п. 1 рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області №102 від 10.03.2011  звернувся до суду у серпні 2019 року. Разом із тим рішення було оприлюднене у газеті Нова Каховка від 16.03.2011  №12, а позивач отримує квитанції про сплату за послуги від КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління приблизно п`ять років. Тому Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що Позивач пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк звернення до суду.
19.          У касаційній скарзі Позивач покликається також на те, що суди попередніх інстанцій не врахували правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №712/8985/17, щодо того, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід відраховувати від усього часу чинності (тривалості дії) такого акту.
20.          З цього приводу Суд звертає увагу, що ч. 3 ст.264 КАС України (в редакції на час ухвалення оскаржуваних рішень) зазначено, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
21.          Однак для застосування вищезазначених норм законодавства та практики Верховного Суду, в даній справі важливо визначити, чи є рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області №102 від 10.03.2011 нормативно-правовим актом.
22.          У статті 4 КАС України визначено поняття "нормативно-правовий акт" та "індивідуальний акт":
-          нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
-          індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
23.          Рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області №102 від 10.03.2011 стосується визначеного кола осіб, є актом реалізації норм права, видавався для розв`язання певної ситуації, а саме - на виконання ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - визначення виконавця робіт, що свідчить про його індивідуальний, а не нормативний характер.
24.          Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку що на оскаржуване рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області №102 від 10.03.2011 не розповсюджуються норми ч. 3 ст. 364 КАС України, оскільки воно не є нормативно-правовим актом.
25.          Суд звертає увагу сторін на те, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. (Пономарьов проти України, №3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008).
26.          Проаналізувавши наявні матеріали справи, Суд не знайшов жодного обґрунтування Позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду.
27.          Враховуючи наведене, Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та  апеляційної інстанції у справі.
28.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
29.          З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 328, 342, 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019  у справі № 540/1618/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко