П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/7113/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Майстренко Н.М.  
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
15 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Курка О. П.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року (повний текст якої складено 22 листопада 2019 року у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 24 рішення Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду І групи з 17.12.2015 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.03.2019 №37. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, та прийняти рішення з врахуванням висновків суду. В решті позовних вимог - відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України у даній справі залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року - без змін.
18 листопада 2019 року до суду першої інстанції надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення в даній справі. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказав на те, що судом не вирішено питання про зобов`язання Міністерства оборони України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили подати звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №240/7113/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої  інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції було безпідставно проігноровано п. 3 прохальної частини позовної заяви, в якій позивач детально описав підстави для необхідності зобов`язати відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення. 
Відповідач та третя особа не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України. 
Учасники справи в судове засідання не з`явились хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи.
Частиною другою статті 313 КАС України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для надання оцінки правомірності ухвалення судом першої інстанції ухвали від 22.11.2019 року, судова колегія, з огляду на положення ст. 313 КАС України, дійшла висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при ухваленні рішення від 12.06.2019 у справі №240/7113/19 судом було вирішено усі заявлені позовні вимоги. Відтак, твердження позивача щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до вимог статті 252 КАС України, є помилковими,
Колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Положеннями ст. 252  КАС України регулюється питання ухвалення додаткового судового рішення. 
Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;  судом не вирішено питання про судові витрати (ч.1 ст.252 КАС України).
Тобто, нормами КАС України передбачені випадки, коли суд може ухвалити додаткове судове рішення, перелік яких є вичерпним. 
Згідно з ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Так, апелянт вказує на те, що при винесенні рішення від 12.06.2019 Житомирським окружним адміністративним судом не було вирішено п. 3 прохальної частини позовної заяви, в якій він просив зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення. 
Водночас, суд першої інстанції вказав на те, що за приписами ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, на думку суду першої інстанції, наведена норма визначає перелік позовних вимог, які можуть бути вирішенні адміністративним судом, в той час як питання встановлення судового контролю є процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням рішення в адміністративній справі, є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при ухваленні рішення від 12.06.2019 у справі №240/7113/19 судом було вирішено усі заявлені позовні вимоги.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що в апеляційній скарзі позивач фактично наводить свої обґрунтування щодо наявності підстав для встановлення судового контролю як засобу, який забезпечує виконання судового рішення задля здійснення ефективного правосуддя, натомість не наводить належного обґрунтування у чому саме виявилося порушення судом першої інстанції вимог ст. 252 КАС України при винесенні ухвали про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення. 
Суд апеляційної інстанції також вказує на те, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 24 рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду І групи з 17.12.2015 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.03.2019 №37 та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, та прийняти рішення з врахуванням висновків суду. В решті позовних вимог - відмовлено.
Аналіз змісту резолютивної частини вищевказаного судового рішення не дає підстав для висновку, що судом першої інстанції не було вирішено п. 3 прохальної частини позовної заяви, як на цьому помилково наполягає апелянт. 
Слід також відзначити, що позивач рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 не оскаржував, а відтак фактично погодився з його змістом. 
Враховуючи встановлені обставини під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  15 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Гонтарук В. М.