ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 лютого 2020 року                                                        м.Суми

                                                               Справа №591/854/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/143/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Орлова І. В. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром»
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Клименко А.Я., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 05 листопада 2019 року -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» (далі - ПАТ «Сумихімпром») про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю особи.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що його дружина ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 1976 по 2007 рік. Вперше професійне захворювання їй було встановлено 07 лютого 2007 року. 20 квітня 2016 року ОСОБА_2 було визначено ступінь втрати працездатності, який склав 85 % та встановлено другу групу інвалідності безтерміново. ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина померла від ускладнень, спричинених професійним захворюванням. Причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням встановлений довідкою Сумської обласної МСЕК № 1 від 21 листопада 2018 року №001035. Зазначає, що за час хвороби дружини він переживав щоденні страждання від її невиліковного професійного захворювання, а після смерті дружини постійно відчуває біль та тягар втрати близької людини, самотність, змушений докладати додаткових зусиль для організації свого побуту. Вважає, що оскільки роботодавець не забезпечив безпечних умов праці на виробництві, у зв`язку з чим померла його дружина, то ПАТ «Сумихімпром» повинно відшкодувати йому моральну шкоду відповідно до ст. 1168 ЦК України, яку він оцінює в 1 млн грн.
Зарічний районний суду м. Суми рішенням від 28 жовтня 2019 року позов задовольнив частково.
Стягнув з ПАТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_1 100 000 грн.
Зарічний районний суд м. Суми додатковим рішенням від 10 грудня 2019 року стягнув на користь держави 1000 грн судового збору.
ПАТ «Сумихімпром» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує лише власними почуттями та будь-яких доказів на підтвердження цього не надає. До того ж, на виконання рішень Зарічного суду м. Суми від 18 жовтня 2013 року та 25 січня 2017 року ПАТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_2 сплатило 7000 грн та 10000 грн у відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок професійного захворювання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Сумихімпром» адвоката Шевцова П.В., який підтримав апеляційну скаргу, позивача та його представника адвоката Супруна Д.В., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача - чоловіка померлої ОСОБА_2 , на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненої професійним захворюванням, виникло у зв`язку з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, тому із засад розумності та справедливості визначив розмір моральної шкоди у 100 000 грн. 
Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильних висновків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, щ 20 листопада 1997 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (а. с. 9).
З 06 грудня 1976 року по 15 березня 2007 року ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з відповідачем (а. с. 10-11).
Згідно повідомлення №53 від 24 січня 2007 року про професійне захворювання (отруєння), ОСОБА_2 встановлено професійне захворювання від роботи з токсичними речовинами (а. с. 13).
Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 07 лютого 2007 року, умови праці ОСОБА_2 відносяться до 3 класу І ступеня шкідливих та небезпечних умов праці, професійне захворювання виникло за обставин недосконалості технологічного обладнання. Причиною професійного захворювання вказано незадовільний стан виробничого середовища (перевищення гранично-допустимих концентрацій (рівнів) небезпечних та шкідливих виробничих факторів (а. с. 14-15). 
Згідно акту №1 від 25 березня 2016 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, умови праці ОСОБА_2 відносяться до 3 класу І ступеня шкідливих та небезпечних умов праці, професійне захворювання виникло за обставин недосконалості виробничих технологій, неефективності використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в шкідливих умовах праці. Причиною виникнення професійного захворювання вказано проведення робіт в умовах підвищеного рівня загазованості та запиленості. Конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено (а. с. 16).
Згідно довідки МСЕК від 14 березня 2007 року ступінь втрати працездатності ОСОБА_2 становить 25%. 
Відповідно до довідки МСЕК від 26 березня 2008 року ступінь втрати працездатності ОСОБА_2 становить 60% та їй встановлено третю групу інвалідності (а. с. 17). 
Згідно довідки МСЕК від 13 квітня 2011 року ступінь втрати працездатності ОСОБА_2 становить 65% (а. с. 18).
Довідкою МСЕК від 20 квітня 2016 року ступінь втрати працездатності ОСОБА_2 склала 85% та їй встановлено другу групу інвалідності безтерміново (а. с. 19).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а. с. 22).
Сумською обласною МСЕК № 1 встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням, що підтверджується відповідною довідкою від 21.11.2018 року (а. с. 23).
       Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач не підтвердив достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань.
Судом першої інстанції встановлено, що смертю ОСОБА_2 позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає в його душевних стражданнях у зв`язку зі смертю дружини, оскільки втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, позивач позбавлений можливості матеріальної та моральної підтримки дружини у подальшому своєму житті, відновити попередній стан його життя неможливо. Ці страждання будуть супроводжувати позивача все його подальше життя. 
Крім того, сам по собі факт смерті дружини позивача беззаперечно свідчить про те, що останній відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки суду з цього приводу є правильними.
Причиною професійного захворювання внаслідок якого настала смерть ОСОБА_2 є невиконання відповідачем вимог ст. 153 КЗпП України щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Сумихімпром» на користь позивача моральної шкоди, спричиненої йому смертю близької людини. 
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд керувався положеннями статей 23, 1168 ЦК України з урахуванням характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, та інших обставин, що відповідає роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4. 
Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок передчасної смерті дружини та постійне відчуття пригніченості, самотності, безпорадності, матеріальної незахищеності, і ці зміни у його житті є незворотними, колегія суддів погоджується з визначеним розміром моральної шкоди.
Стосовно посилання в апеляційній скарзі на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2013 року у справі № 591/6618/13-ц та від 25 січня 2017 року у справі № 591/7040/16-ц, яким з ПАТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_2 вже була стягнута моральна шкода в сумі 7000 грн та 10 000 грн відповідно, колегія суддів звертає увагу на відмінності у підставах позовних вимог. Так, вказаними рішеннями суду моральна шкода була стягнута у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю ОСОБА_2 у зв`язку з виконанням нею трудових обов`язків на ПАТ «Сумихіпром» в силу статей 173 та 237-1 КЗпП України, тоді як позивач звертається до суду із вимогою про відшкодування моральної шкоди зовсім з інших підстав, а саме відповідно до статті 1168 ЦК України. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» залишити без задоволення. 
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року. 

Головуючий:                                                                  Т.А. Левченко

Судді :                                                                  О.І. Собина

                                                                                І.В. Орлов