Справа № 307/2835/19

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
        27 лютого 2020 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.,
за участі секретаря: Юрочко А.П., 
без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 15 жовтня 2019 року, головуючий суддя Бобрушко В.І., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. 
В позовній заяві зазначила, що з лютого 2018 року вони проживали без реєстрації шлюбу, а у зареєстрованому шлюбі перебувають з 11 червня 2019 року і по даний час. До реєстрації шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею в АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні. У липні 2019 року, після повернення із заробітків, відповідач заявив, що не буде надавати грошей на утримання сина, після чого переїхав жити до своєї матері. Отже, відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відсутність судового рішення про сплату аліментів унеможливлює примусове виконання відповідачем його обов`язку та отримання документального підтвердження несплати аліментів, що у свою чергу перешкоджає отриманню соціальної допомоги від держави, підтвердження права на виїзд за кордон дитини без згоди відповідача. Відповідач має перед своїм сином обов`язок по його утриманню та вихованню. Також законодавство вимагає того, щоб розмір аліментів був достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до його повноліття.
Рішенням Тячівського районного суду від 15 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2019 року, і до його повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768 гривень 40 копійок судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення змінити, та стягнути з нього аліменти в грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. на дитину. Зазначає, що він ніде офіційно не працює, проживає разом з батьками у їх будинку, крім того має хронічне захворювання - сенсоневральну туговухість, однак пенсію по інвалідності йому ще не призначено. 
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і неявка сторін не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

      Яквбачається з матеріалів справи, - сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебуває на утриманні позивачки.

       Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати  дитину до досягнення нею повноліття. 

       Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України (відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» в редакції від 17.05.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 

       Суд за заявою одержувача визначив розмір аліментів саме у частці. 

       Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, врахував вищенаведені обставини, визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дитини, стан здоров`я та обставини, передбачені ст. 182 СК України.

       Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
       Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України   № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня   2020 року - 1779 гривень,- з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Даючи оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія приходить до висновку про недоцільність зменшення розміру аліментів, оскільки вищевказана сума є розумною і достатньою для забезпечення матеріальних потреб малолітнього. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

        Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

        Рішення Тячівського районного суду від 15 жовтня 2019 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

        Повний текст постанови суду складено 27 лютого 2020 року.

       Головуючий 

Судді