ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року	Львів	Справа № 459/2864/19 пров. № А/857/243/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                         Большакової О.О.,
суддів                                                             Старунського Д.М., Качмара В.Я., 
з участю секретаря судового засідання           Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Хмельницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 грудня 2019 року (суддя першої інстанції Грабовський В.В., м. Червоноград, повний текст складено 02.12.2019),

В С Т А Н О В И В :

11.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України у Хмельницькій області про скасування постанови серії ЕАК №1556936 від 25 вересня 2019 року про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 грудня 2019 року позовну заяву залишено без задоволення. 
Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове - про задоволення позову. Обґрунтовуючи незгоду, апелянт зокрема, зауважив, що долучений до відзиву на позовну заяву відеозапис є неналежним та недопустимим, оскільки з нього не можливо встановити правопорушення, інкриміноване йому поліцейським та взагалі не видно чи це автомобіль з д.н.з. ВС 9764 НО, керування яким він здійснював. Не зрозуміло який це населений пункт, день та час та не вбачається порушення вимог п. 9.2 ПДР України, що полягає у неувімкненні покажчика повороту, незрозуміло з якого носія здійснено відеозапис і хто такий здійснював. ОСОБА_1 повністю заперечує, що на відео автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 під нібито його керуванням, а відповідачем цього не доведено.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наяність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно постанови серії ЕАК № 1556936 від 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 о 15 год. 08 хв. в с. Ленківці на 274 км. керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 9.2 «б», при зміні напрямку руху не увімкнув попереджувальний сигнал. 
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.
Не погодившись з цією постановою, позивач оскаржив її до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача доведена, а постанова відповідача є законною та обгрунтованою.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» зокрема передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Вимогами пункту 9.2 «б» Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила) передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо. 
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
До суду першої інстанції відповідачем було надано диск з відеозаписом, який на думку суб`єкта владних повноважень підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП.
У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Колегія суддів зазначає про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею 122 КУпАП, оскільки диск, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії №1556936 від 25 вересня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.
Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховнии Судом в постановах від 11 грудня 2019 року (справа № 761/41786/16-а) від 26 квітня 2018 року (справа № 200/5590/17(2а/200/669/17), від 26 квітня 2018 року (справа №202/2862/17 (2-а/202/143/2017). 
Крім того, з наданого відповідачем відео неможливо впевнено стверджувати та відповідно чітко встановити, що саме автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач, є автомобілем, поворот якого зафіксовано на відео. 
Відтак відсутні підстави для висновку стверджувати про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 23 грудня 2019 року (справа № 524/253/17), від 07 листопада 2018 року (справа №200/16048/16-а (2а/200/627/16), .
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено неподання сигналу світловим покажчиком повороту ОСОБА_1 , а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими та спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 грудня 2019 року.
Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1556936 від 25 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	Д. М. Старунський 	
 	 	В. Я. Качмар