Номер провадження: 22-ц/813/3819/20 
Номер справи місцевого суду: 520/17064/13-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Маслова Р.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2013 року представник ПАТ «КБ «Надра» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що 24 січня 2008 року між АТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/01/2008/840-К/54, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит у розмірі 182 880 гривень доларів США.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 24 січня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
У зв`язку з тим, що позичальник не виконує умови договору, станом на 13.09.2013 року утворилася заборгованість, яка складає 305 131,93 доларів США, що складає 2 438 919,52 гривень, в рахунок якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено у повному обсязі.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором № 05/01/2008/840-К/54 від 24.01.2008 року в загальному розмірі 305 131,93 дол. США, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № № б/н від 24.10.2008р.: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В.М. 24.01.2008 року, реєстровий номер 28, що зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 24.01.2008 року за № 2648681, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки.
На час реалізації вказаного майна, передано його в управління Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра».
Вирішено питання про надання публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» у порядку ст. 34 Закону України"Про іпотеку" право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки), що є необхідними для продажу нерухомого майна (предмета іпотеки).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір у розмірі 3441 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першою інстанцією норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч.3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
У повному обсязі оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:
- 24.01.2008 року між AT «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/01/2008/840-К/54, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 182880 дол. США;
- з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором № 05/01/2008/840-К/54 від 24.01.2008 року, іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № б/н від 24.01.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка є приватною власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В.М. 24.01.2008 року, реєстровий номер 28, що зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 24.01.2008 року за № 2648681;
- позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 13.09.2013р. сума заборгованості складає 305 131,93 дол. США, що дорівнює еквіваленту 2 438 919,52 гривень, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 177 656,56 дол. США, що еквівалентно 1 420 000,89 грн.; сума відсотків за користування кредитом - 95 672,10 дол. США, що еквівалентно 764 707,10 грн.; сума пені за прострочення виконання зобов`язань 108 035,55 грн.; штраф - 146 175,98 грн.
Задовольняючи позов, звертаючи стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь- якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки та надаючи публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» у порядку ст. 34 Закону України"Про іпотеку" право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки), що є необхідними для продажу нерухомого майна (предмета іпотеки), суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених вимог та заснованості їх на законі.
Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції судова колегія не може, виходячи з такого.
Під час вирішення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням, суд має перевірити правильність самого розрахунку заборгованості, відсутність обмежень щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку відповідно до обраного іпотекодержателем способу звернення стягнення на предмет іпотеки та відповідність обраного в судовому порядку способу звернення стягнення на предмет іпотеки законодавству в контексті умов іпотечного договору.
Відповідно до ст. 416 ч.2 ЦПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (касаційне провадження № 14-112цс19) для забезпечення передбачуваності правозастосовної практики й ефективного захисту прав сторін договору іпотеки, відступаючи від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6- 3034цс16 дійшла такого висновку.
Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» (далі — Закон) одним із способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій покупцеві (статті 38 Закону).
Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.
Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних тогах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.
За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні): 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (статті 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.
У справі, яка переглядається, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В.М. 24.01.2008 року, реєстровий номер 28, що зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 24.01.2008 року за № 2648681, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціпи на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки.
Між тим зі змісту договору іпотеки б/н від 24.01.2008 року, укладеного між сторонами справи, вбачається, що у статті 5 передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, іпотекодержатель має у позасудовому порядку здійснювати захист свого цивільного права та інтересу, оскільки з приводу реалізації цього способу захисту сторони досягли домовленості у договорі іпотеки, а тому спосіб захисту прав, обраний позивачем, є неналежним.
Оскільки сторони передбачили у договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу третій особі, судова колегія вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем від власного імені цього предмета будь-якій особі-покупцеві на підставі статті 38 Закону задоволенню не підлягає.
Районний суд наведеного не врахував і прийшов до помилкового висновку про задоволення вимог про звернення в судовому порядку стягнення на предмет іпотеки в обраний позивачем спосіб.
Тому рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з підстав наведених в цій постанові апеляційного суду з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що у задоволенні заявленого позову апеляційним судом відмовлено з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 161 грн. 50 коп., сплачений за подання апеляційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року скасувати.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 5 161,50 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складений: 19.02.2020 року

Головуючий                                         О.М. Таварткіладзе

Судді:         О.В. Князюк

С.О. Погорєлова