ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	 	

 	 	

Номер провадження: 33/821/47/20	Головуючий по І інстанції Пічкур С.Д. 	
Справа № 693/429/19   Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О. 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 р.                                                                                               м. Черкаси

     Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жашківського районного суду Черкаської області  від 12 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 07 жовтня 2019 року о 23 год. 10 хв. в смт. Ставище, Київської області по вул. Парковій, керував транспортним засобом КІА Sorento, р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку проводився у медичному закладі Ставищенській ЦРЛ лікарен-наркологом, результат огляду – 1,07‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 12.12.2019 року, скасувати її, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу  адміністративного правопорушення.
Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи, а копію постанови фактично отримав 19.12.2019 року. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
По суті апеляційних вимог вказує, що протягом останніх 10 років хворіє на хронічний бронхіт, а тому для лікування вживає настойку прополісу, оскільки на звичайні медичні засоби у нього алергія. 08.10.2019 року, ввечері, йому  зателефонувала дружина і сказала, що в автомобілі закінчилося пальне, а тому вона не може його завести. Перед сном скаржник випив близько 100 грам настойки прополісу та взявши у гаражі каністру з топливом  пішов до машини. Коли прийшов, дружина ще перебувала на роботі. Він своїми ключами відкрив автомобіль та залив топливо, а потім сів за руль і закачавши топливо завів двигун. В цей час до нього під`їхав автомобіль поліції, зупинився і з нього вийшов працівник поліції та підійшов до мене. Поліцейський попросив надати документи на автомобіль і ОСОБА_1 їх йому віддав. Після поліцейський сказав, що ОСОБА_1 п`яний і запропонував поїхати до лікарні на освідування. Оскільки скаржник був впевнений, що не п`яний, погодився і поїхав з поліцейськими до Ставищанської ЦРЛ. Але там лікар сказав, що апелянт перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а поліцейські склали протокол і забрали водійське посвідчення. 
Вказує, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч.1 ст.130, ст.251, ст.252, ч.1 ст.256, ч.3 ст.266 п.1ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
Так, вказує апелянт, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання  на підстави за якими б вважалося, що скаржник  перебував у стані алкогольного сп`яніння, посилання на свідків та на акт огляду на стан сп`яніння, а висновок щодо медичного огляду з метою виявлення стану  алкогольного сп`яніння складений з порушенням  вимог законодавства України, а тому не може  бути належним доказом. 
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і дату розгляду справи був завчасно повідомлений належним чином.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Враховуючи, що копію цього рішення ОСОБА_1 отримав згідно розписки 19.12.2019 року (а.с. 43), вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.
По суті апеляційної скарги вважаю наступне.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, що підтвердилось й в суді апеляційної інстанції.
  При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи. 
Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння чітко і обґрунтовано підтверджується відповідним висновком лікаря Ставищенської ЦРЛ  щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.10.2019 р. відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2).   
Крім того,  суддя апеляційного суду бере до уваги, що в клопотанні, яке надійшло  від директора благодійного фонду «Фортеця»  про передачу ОСОБА_1 на поруки зазначено, що останній «вперше  скоїв правопорушення  та щиро покаявся», що також підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та правильно призначив йому стягнення, яке відповідає характеру скоєного правопорушення.
Стосовно доводів апелянта про те, що постанова була ухвалена судом першої інстанції за його відсутності, суд апеляційної інстанції не вбачає це істотною підставою для скасування рішення, яке по суті є вірним і справедливим.
Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності за вчинене, оскільки доказів, які б могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.
Тому, вважаю, що немає підстав для скасування або зміни постанови судді першої інстанції стосовно ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, 

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року.   
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   М.О. Ятченко