ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.001415 пров. № 857/12541/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Гнідець Р.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС, 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року (суддя – Брильовський Р.М., час ухвалення – 13:08, місце ухвалення – м.Львів, дата складання повного тексту – 11.10.2019 року), 
в адміністративній справі №1.380.2019.001415 за позовом Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» до Львівської митниці ДФС, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», 
про визнання протиправними і скасування рішень,
встановив:
У березні 2019 року позивач ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці ДФС (правонаступником якого є Галицька митниця Держмитслужби), в якому просив: 
1) визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, оформлене як аркуш коригування від 20.03.2018 року митної декларації від 20.03.2015 року 12:58:41 №209120000/2015/810197, в частині нарахування пені в сумі 5409974,52 грн. (за кодом 020 – 1038182,42 грн.; за кодом 022 – 800694,52 грн.; за кодом 028 – 3571097,58 грн.); 
2) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене як аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 24.12.2015 року 12:54:24 №209120000/2015/855722, в частині нарахування пені в сумі 1722039,86 грн. (за кодом 020 – 330480,97 грн.; за кодом 022 – 254864,27 грн.; за кодом 028 – 1136694,62 грн.); 
3) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене як аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 04.09.2017 року 14:08:14 №UA209180/2017/140201, в частині нарахування пені в сумі 151554,11 грн. (за кодом 020 – 26297,25 грн.; за кодом 028 – 125256,86 грн.); 
4) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене як лист від 11.09.2018 року №7276/10/13-70-19/43, про відмову в поверненні надміру сплаченої пені у розмірі 7283568,50 грн. за наступними документами: - аркуш коригування від 20.03.2018 року митної декларації від 20.03.2015 року 12:58:41 №209120000/2015/810197: за кодами 020 – 1038182,42 грн.; 022 – 800694,52 грн.; 028 – 3571097,58 грн.; - аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 24.12.2015 року 12:54:24 №209120000/2015/855722: за кодами 020 – 330480,97 грн.; 022 – 254864,27 грн..; 028 – 1136694,62 грн.; - аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації 04.09.2017 року 14:08:14 №UA209180/2017/140201: за кодами 020 – 26297,25 грн.; 028 – 125256,86 грн.; 
5) зобов`язати відповідача підготувати висновок про повернення з державного бюджету 7283568,50 грн. надміру сплаченої пені за наступними документами: - аркуш коригування від 20.03.2018 року митної декларації від 20.03.2015 року 12:58:41 №209120000/2015/810197: за кодами 020 – 1038182,42 грн.; 022 – 800694,52 грн.; 028 – 3571097,58 грн.; - аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 24.12.2015 року 12:54:24 №209120000/2015/855722: за кодами 020 – 330480,97 грн.; 022 – 254864,27 грн.; 028 – 1136694,62 грн.; - аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації 04.09.2017 року 14:08:14 №UA209180/2017/140201: за кодами 020 – 26297,25 грн.; 028 – 125256,86 грн., та надати його для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України. 
Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року залучено до справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державну компанію з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт». 
Третя особа у суді першої інстанції подала пояснення щодо позову, вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС, оформлене як аркуш коригування від 20.03.2018р. митної декларації від 20.03.2015р. 12:58:41 №209120000/2015/810197, в частині нарахування пені в сумі 5409974,52 грн. (за кодом 020 – 1038182,42 грн.; за кодом 022 – 800694,52 грн.; за кодом 028 – 3571097,58 грн.). Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС, оформлене як аркуш коригування від 28.03.2018р. митної декларації від 24.12.2015р. 12:54:24 №209120000/2015/855722, в частині нарахування пені в сумі 1722039,86 грн. (за кодом 020 – 330480,97 грн.; за кодом 022 – 254864,27 грн.; за кодом 028 – 1136694,62 грн.). Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС, оформлене як аркуш коригування від 28.03.2018р. митної декларації від 04.09.2017р. 14:08:14 №UA209180/2017/140201, в частині нарахування пені в сумі 151554,11 грн. (за кодом 020 – 26297,25 грн.; за кодом 028 – 125256,86 грн.). Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС, оформлене як лист від 11.09.2018р. №7276/10/13-70-19/43, про відмову в поверненні надміру сплаченої пені у розмірі 7283568,50 грн. за наступними документами: аркуш коригування від 20.03.2018р. митної декларації від 20.03.2015р. 12:58:41 №209120000/2015/810197: за кодами 020 – 1038182,42 грн.; 022 – 800694,52 грн.; 028 – 3571097,58 грн.; аркуш коригування від 28.03.2018р. митної декларації від 24.12.2015р. 12:54:24 №209120000/2015/855722: за кодами 020 – 330480,97 грн.; 022 – 254864,27 грн.; 028 – 1136694,62 грн.; аркуш коригування від 28.03.2018р. митної декларації 04.09.2017р. 14:08:14 №UA209180/2017/140201: за кодами 020 – 26297,25 грн.; 028 – 125256,86 грн.. Зобов`язано Львівську митницю ДФС підготувати висновок про повернення з державного бюджету 7283568,50 грн. надміру сплаченої пені за наступними документами: аркуш коригування від 20.03.2018р. митної декларації від 20.03.2015р. 12:58:41 №209120000/2015/810197: за кодами 020 – 1038182,42 грн.; 022 – 800694,52 грн.; 028 – 3571097,58 грн.; аркуш коригування від 28.03.2018р. митної декларації від 24.12.2015р. 12:54:24 №209120000/2015/855722: за кодами 020 – 330480,97 грн.; 022 – 254864,27 грн.; 028 – 1136 694,62 грн.; аркуш коригування від 28.03.2018р. митної декларації 04.09.2017р. 14:08:14 №UA209180/2017/140201: за кодами 020 – 26297,25 грн.; 028 – 125256,86 грн. та надати його для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України. Стягнено з Львівської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань 19210 грн. сплаченого судового збору на користь ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод». 
З цим рішенням суду першої інстанції від 03.10.2019 року не погодився відповідач Львівська митниця ДФС та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а тому таке рішення суду підлягає скасуванню, з підстав викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що враховуючи вимоги ч.2 ст.122 КАС України, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішень про коригування митної вартості товарів та відмову у поверненні надміру сплаченої пені, які прийняті відповідачем у березні та вересні 2018 року. Зазначає апелянт, що висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку застосуванню підлягає спеціальний строк звернення до суду, встановлений ст.102 ПК України суперечить положенням КАС України та ПК України. Зокрема, оскаржувані по даній справі аркуші коригування до митних декларацій та лист про відмову  в поверненні надміру сплаченої пені винесені в порядку, передбаченому Митним кодексом України та оскаржуються в порядку цього кодексу, а отже не є рішеннями контролюючого органу в розумінні п.56.18 ст.56 ПК України та процедура їх оскарження не є оскарженням рішень контролюючих органів згідно п.п.17.1.7 п. 14.1 ст.14 ПК України. Однак, наведені обставини судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги та в порушення п.5 ч.1 ст.240, ст.122, ст.123 КАС України відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що судом першої інстанції не враховано те, що правовою підставою для нарахування пені в розмірі 120% річних облікової ставки НБ України на податкову пільгу позивачу була ч.3 ст.282 МК України та п.30.8 ст.30 ПК України. Також зазначає апелянт, що до спірних правовідносин не може бути застосовано п.132.3 ст.132 ПК України, оскільки позивач не подавав митних декларацій (які прирівнюються до митних декларацій), а подав заяви про внесення змін до митних декларацій. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що позивач за МД від 04.09.2017 року №UA209180/2017/140201 не нарахував та самостійно не погасив податкового зобов`язання, що виключає підстави застосування до правовідносин, що склалися при оформленні аркуша коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 04.09.2017 року 14:08:14 № UA209180/2017/140201 абзацу 1 п.132.3 ст.132 ПК України, навіть не враховуючи відсутність обставин, передбачених абзацом 2 цієї норми. Також, вважає апелянт, безпідставним висновок суду про те, що сума пені є неузгодженою, оскільки обов`язок нарахування  такої покладено на платника, а не на митний орган і про сплату пені позивачу було відомо та він сам звертався до відповідача про списання такої. Тому, суд першої інстанції безпідставно не застосував п.56.11 ст.56 ПК України. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 03.10.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 03.10.2019 р. залишити без змін. 
Третя особа також подала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 03.10.2019 р. залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи (їх представників), які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.03.2015 року для митного оформлення товарів військового призначення, позивачем ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» подано до митного органу митну декларацію №209120000/2015/810197. У зазначеній декларації задекларовано товари, ввезені на митну територію України на підставі договору комісії №и8Е-17.3-275-В/К-І4 укладеного 02.12.2014 року між позивачем та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (далі - ДК «Укрспецекспорт»), та контракту №и8Е-17.3-140-К/КІ-14 укладеного 02.12.2014 року між ДК «Укрспецекспорт» та компанією Rozenia Limited, Кіпр (а.с. 13, 151 Т.1). 
24.12.2015 року для митного оформлення товарів військового призначення, позивачем подано до митного органу митну декларацію митну декларацію №209120000/2015/855722. У зазначеній декларації задекларовано товари, ввезені на митну територію України на підставі договору комісії №и8Е-17.3-70-В/К-15 укладеного 02.06.2015 року між позивачем та ДК «Укрспецекспорт», та контракту №USE-17.3-47-K/KI-15 укладеного 02.06.2015 року між ДК «Укрспецекспорт» та компанією Rozenia Limited, Кіпр (а.с. 29, 186 Т.1). 
04.09.2017 року для митного оформлення товарів військового призначення позивачем подано митному органу митну декларацію №UA209180/2017/140201. У зазначеній декларації задекларовано товари, ввезені на митну територію України на підставі договору комісії №USE-17.3-158-D/K-15 укладеного 21.09.2015 року між позивачем та ДК «Укрспецекспорт», та контракту №USE-17.3-123-K/KI-15 укладеного 21.09.2015 року між ДК «Укрспецекспорт» та компанією Rozenia Limited, Кіпр (а.с. 45, 128 Т.1). 
Товари, зазначені у вищевказаних митних деклараціях, ввозились на митну територію України із умовним звільненням від оподаткування, на підставі п.20 ч.1 ст.282 МК України, як продукція оборонного призначення, визначена такою згідно з п.9 ст.1 Закону України «Про державне оборонне замовлення», що підтверджується проставлянням у графі 36 митних декларацій кодів 164000164, відповідно до Класифікатору звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України. 
20.03.2018 року позивач звернувся до Львівської митниці ДФС із заявами від 19.03.2018 року: №14/28/101, №14/28/102 та №14/28/103 щодо внесення змін до вищезазначених митних декларацій в частині доплати митних платежів (а.с. 64, 65, 66 Т.1). 
20.03.2018 року позивачем подано відповідачу лист №14/28/104 від 19.03.2018 р., в якому позивач на додаток до нарахованих в заявах сум митних платежів, які мали бути доплачені внаслідок коригування митних декларацій, нарахував 3% штрафу, встановленого підпунктом а) пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, та погодив списання нарахованих сум доплати митних платежів та штрафу з депозитного рахунку позивача (а.с. 67 Т.1). 
Також встановлено, що на підставі вищезазначених заяв та листа, відповідачем Львівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митних декларацій шляхом оформлення наступних аркушів коригування митних декларацій: - аркуш коригування від 20.03.2018 року митної декларації від 20.03.2015 року 12:58:41 №209120000/2015/810197; - аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 24.12.2015 року 12:54:24 №209120000/2015/855722; - аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 04.09.2017 року 14:08:14 №UA209180/2017/140201 (а.с. 68, 69, 70 Т.1). 
При прийнятті вищезазначених рішень про коригування митних декларацій відповідачем на додаток до узгоджених позивачем сум доплат митних платежів та штрафів було додатково нараховано та зазначено в аркушах коригування митних декларацій пеню на суми митних платежів, які підлягали доплаті, в загальній сумі 7283568,50 грн.. 
26.06.2018 року позивач звернувся до відповідача зі заявою №06-24/2020, в якій просив повернути 7283568,50 грн. пені, надмірно сплаченої при коригуванні вищезазначених митних декларацій (а.с. 71 Т.1). 
31.07.2018 року позивач отримав лист №6267/10/13-70-19/43 від 26.07.2018 року, яким відповідач повідомив позивача про те, що він звернувся до Державної фіскальної служби України за роз`ясненнями стосовно правомірності повернення позивачу пені та повідомить позивача про результати розгляду його заяви додатково (а.с. 77 Т.1). 
17.09.2018 року позивач отримав лист відповідача №7276/10/13-70-19/43 від 11.09.2018 року, яким відповідач повідомив позивача про відмову в поверненні йому надміру сплаченої пені (а.с. 79 Т.1). 

Відносно доводів апеляційної скарги про порушення позивачем строків звернення до адміністративного суду, встановлених ст.122 КАС України, то колегія суддів вважає такі безпідставними, з огляду на наступне. 
Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до п.14.1.113 ПК України, митні платежі це податки, що відповідно до цього Кодексу або митного законодавства справляються під час переміщення або у зв`язку із переміщенням товарів через митний кордон України та контроль за справляння яких покладено на контролюючі органи. 
Згідно п.41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи. 
Таким чином, у розумінні положень ПК України, митний орган є контролюючим органом, який здійснює контроль щодо правильності справляння митних платежів, в тому числі шляхом прийняття рішень про їх донарахування платникам у рішенні про коригування митної вартості товарів. 
Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. 
Рішення контролюючого органу в силу положень статті 102 Податкового кодексу України може бути оскаржено в судовому порядку не пізніше закінчення 1095 днів. 
Таким чином, строк оскарження рішення контролюючого органу становить 1095 днів з дня винесення відповідного рішення, а тому позовні вимоги, які пов`язані з оскарженням рішень Львівської митниці ДФС, можуть пред`являтись протягом 1095 днів. 
Вищенаведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 04.09.2018р. (справа №826/19630/16) та постанові від 21.08.2018р. (справа №815/2541/17). 
Так, з матеріалів справи та змісту адміністративного позову у розглядуваній справі видно, що позивач оскаржує рішення відповідача прийняті шляхом оформлення наступних аркушів коригування митних декларацій: - аркуш коригування від 20.03.2018 року митної декларації від 20.03.2015р. 12:58:41 №209120000/2015/810197; - аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 24.12.2015р. 12:54:24 №209120000/2015/855722; - аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 04.09.2017р. 14:08:14 №UA209180/2017/140201. 
Також позивач оскаржує рішення відповідача, оформлене як лист від 11.09.2018 року №7276/10/13-70-19/43 про відмову в поверненні надміру сплаченої пені у розмірі 7283568,50 грн. за вищезазначеними аркушами коригування та просить зобов`язати відповідача підготувати висновок про повернення з державного бюджету 7283568,50 грн. надміру сплаченої пені за цими аркушами коригування. 
Зважаючи на вищезазначені норми законодавства і те, що позовна заява з вимогами про оскарження вказаних вище рішень відповідача подана позивачем до суду 18.03.2019 року, тому строк для звернення до адміністративного суду позивачем не порушений. 

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування рішень, оформлених як аркуші коригування митних декларацій, в частині нарахування пені, виходячи з наступного. 
Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Так, відповідно до пп.«а» п.50.1 ст.50 ПК України, платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. 
Пунктом 132.3 статті 132 ПК України передбачено, що у разі, якщо платник податків до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання та погашає його, пеня не нараховується. 
Судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що позивач до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявив факт заниження податкового зобов`язання за митними деклараціями від 20.03.2015 року 12:58:41 №209120000/2015/810197, від 24.12.2015 року 12:54:24 №209120000/2015/855722 та від 04.09.2017 року 14:08:14 № UA209180/2017/140201 і погасив їх. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що рішення відповідача оформлені як аркуш коригування від 20.03.2018 року митної декларації від 20.03.2015 року 12:58:41 №209120000/2015/810197, аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 24.12.2015 року 12:54:24 №209120000/2015/855722 та аркуш коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 04.09.2017 року 14:08:14 №UA209180/2017/140201, в частині нарахування пені в загальній сумі 7283568,50 грн., є протиправними та підлягають скасуванню. 
Щодо тверджень апелянта (відповідача) про непогашення позивачем заниженого податкового зобов`язання за митною декларацією від 04.09.2017 року 14:08:14 №иА209180/2017/140201, то колегія суддів зазначає наступне. 
Порядок оформлення митним органом аркуша коригування визначено Порядком оформлення аркуша коригування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 року №1145 (далі – Порядок №1145). 
Відповідно до абз.1 п.13 Порядку №1145, до розділу III аркуша коригування вносяться фактичні відомості про доплату (повернення) митних платежів, штрафних санкцій (у разі наявності). 
Відповідно до абз. 3, 4 п.13 Порядку №1145, у колонці «Сума» зазначається сплачена (повернута) сума відповідних митних платежі, штрафних санкцій (у разі наявності). А у колонці «Дата» зазначається дата перерахування коштів до Державного бюджету України або дата повернення коштів з Державного бюджету України. 
Відповідно до абз.6 п.13 Порядку, у колонці «Напрям руху коштів» зазначається код напряму руху коштів: « 1» - у разі здійснення платником податків доплати, « 2» - у разі повернення коштів з Державного бюджету України. 
З наявних в матеріалах справи копій аркуша коригування від 28.03.2018 року митної декларації від 04.09.2017 року 14:08:14 №UА209180/2017/140201 видно, що 28.03.2018 року до Державного бюджету України доплачено митних платежів на загальну суму 1375413,52 грн., що спростовує доводи апелянта про непогашення позивачем заниженого податкового зобов`язання за цією декларацією. 

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення відповідача, оформленого як лист від 11.09.2018 року №7276/10/13-70-19/43 про відмову в поверненні надміру сплаченої пені у розмірі 7283568,50 грн., з врахуванням наступного. 
Як уже було судом зазначено 26.06.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 26.06.2018 року №06-24/2020, в якій просив повернути 7283568,50 грн. пені, надмірно сплаченої при коригуванні митних декларацій. 
17.09.2018 року позивач отримав лист відповідача від 11.09.2018 року №7276/10/13-70-19/43, яким відповідач повідомив позивача про відмову в поверненні йому надміру сплаченої пені. Зі змісту цього листа видно, що відповідач не оспорює сам факт відсутності підстав для нарахування та сплати пені позивачем у випадку самостійного коригування своїх податкових зобов`язань. Підставою, для відмови у задоволенні заяви про повернення надміру сплаченої пені, є твердження відповідача про те, що сума сплаченої пені є узгодженою, а, отже, не підлягає оскарженню. 
З цього приводу судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно з пп.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Податковий кодексом України. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. 
З матеріалів справи видно та не спростовано доводами апеляційної скарги те, що позивач в жодній декларації або уточнюючому розрахунку не здійснював обчислення та не зазначав суму пені, яка була надмірно сплачена позивачем. Така сума пені розрахована відповідачем самостійно та зазначена ним в аркушах коригування митних декларацій. 
Отже, є безпідставними твердження апелянта про те, що надмірно сплачена сума пені є узгодженою позивачем. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення відповідача, оформлене як лист від 11.09.2018 року №7276/10/13-70-19/43 про відмову в поверненні надміру сплаченої пені у розмірі 7283568,50 грн., є протиправним та підлягає скасуванню. 

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Львівської митниці ДФС підготувати та надати для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України висновок про повернення позивачу з державного бюджету 7283568,50 грн. надміру сплаченої пені, виходячи з наступного. 
Частинами 1, 3 ст.301 МК України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. 
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 
Відповідно до пунктів 43.1-43.5 статті 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. 
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. 
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. 
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. 
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. 
При цьому, пунктом 43.2 статті 43 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. 
Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затв. наказом міністерства фінансів України від 18.07.2017р. №643, визначає послідовність виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби (далі - ДФС) та структурного підрозділу ДФС при поверненні, зокрема суб`єктам господарювання помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів. 
Згідно з пунктами 1, 3 розділу ІІІ зазначеного Порядку, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення. 
У заяві зазначаються, зокрема: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів. 
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності). 
Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІІ Порядку, після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). 
Митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України (пункт 8 розділу ІІІ Порядку). 
При цьому, згідно п.11 Порядку, у разі якщо заявником не виконано вимоги пункту 3 цього розділу, надано недостовірні дані та/або за наявності у нього податкового боргу (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова. 
Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. 
Таким чином, системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що якщо суд визнає рішення або дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затв. наказом міністерства фінансів України від 18.07.2017р. №643. У цьому процесі здійснєються, зокрема, перевірка щодо наявності у платника податків податкового боргу. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовна вимога про зобов`язання Львівської митниці ДФС підготувати та подати для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України висновок про повернення позивачу з державного бюджету 7283568,50 грн. надміру сплаченої пені, є передчасною, оскільки відсутні докази того, що відповідач не буде дотримуватися порядку повернення з державного бюджету надміру сплаченої суми митних платежів з врахуванням рішення суду про визнання протиправними і скасування спірних рішень відповідача (аркушів коригування митних декларацій) щодо нарахування пені в загальному розмірі 7283568,50 грн.. 
Тому, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язати відповідача (на даний час Галицьку митницю Держмитслужби) повторно розглянути заяву позивача ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» від 26.06.2018 року про повернення надміру сплаченої пені в розмірі 7283568,50 грн.. 

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та частково не дотримано норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. 
Таким чином, згідно норм статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції слід скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Львівської митниці ДФС підготувати висновок про повернення з державного бюджету 7283568,50 грн. надміру сплаченої пені та надання його для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України, і в цій частині слід прийняти нову постанову про часткове задоволення цієї позовної вимоги. 
У решта частині позовних вимог рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне та обгрунтоване. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС – задоволити частково. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.001415 за позовом Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішень – скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Львівської митниці ДФС підготувати висновок про повернення з державного бюджету 7283568,50 грн. надміру сплаченої пені та надання його для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України, – і в цій частині прийняти нову постанову про часткове задоволення цієї позовної вимоги. 
Зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби повторно розглянути заяву Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» від 26.06.2018 року про повернення надміру сплаченої пені в розмірі 7283568,50 грн.. 
У решта частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.001415 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 31.01.2020 року