22-ц/804/668/20 
                                                                                242/218/17 
                                               
ПОСТАНОВА
                                            І м е н е м    У к р а ї  н и

   30 січня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                               головуючого судді  Мальцевої Є.Є.
                                суддів  Баркова В.М., Мироненко І.П.,
                               секретар Сікора М.М.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні   апеляційну скаргу ОСОБА_1   на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення  виконавчого документу до виконання у цивільній справі №2-3938/10   за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1   про стягнення боргу,  
В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26 травня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 лютого 2014 року, у справі №2-3938/10 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму  4 000 000 грн. грошового зобов`язання, а також 1820 грн. судових витрат. Заявник не мала можливості отримати виконавчий лист у справі, оскільки судове провадження №2-3938/10 було втрачено. 23 січня 2017 року заявник звернулась до суду із заявою про відновлення втраченого провадження з метою отримання виконавчого листа. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року частково відновлено втрачене судове провадження по справі № 2-3938/10. У зв`язку з тим, що матеріалами справи не підтверджується, що вона раніше отримувала оригінал виконавчого листа, їй було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та поновлені строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. 22 липня 2019 року вона отримала виконавчий лист по справі № 2-3938/10, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначено 3 роки з 03 лютого 2014 року до 03 лютого 2017 року, тобто вона вже пропустила строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, так як протягом тривалого часу намагалась отримати зазначений виконавчий документ, шляхом відновлення втраченого виконавчого провадження, отримання дубліката виконавчого листа. Крім того зазначила, що вона не могла вчасно отримати виконавчий лист у зв`язку з припиненням роботи Ворошиловського районного суду м. Донецьк та окупацією частини території Донецької області, також зазначила, що її син є інвалідом дитинства, який потребує постійного догляду, що унеможливлювало її раніше звернутись за виконавчим документом. Вважає, що нею строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин. Просила визнати поважними причини пропуску виконавчого листа по справі та поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. 

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня  2019 року заява ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 ,  про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 2-3938/10 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором займу грошей задоволена,  судом  поновлений  строк пред`явлення виконавчого документа по цивільній справі № 2-3938/10 за позовною заявою ОСОБА_2   до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за договором займу грошей - до виконання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1   подала  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову, в якій відмовити у задоволенні заяви  про поновлення строку  пред`явлення  виконавчого листа до виконання.  В апеляційній скарзі зазначила, що в червні 2010 року ОСОБА_2 отримувала виконавчий лист по даній справі, направила його для виконання, і в червні 2011 року виконавчий  лист за заявою стягувача був повернений. І в період, визначений законом для пред`явлення виконавчого документу до виконання  повторно, заявник його не пред`являла. Отже, немає поважних причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, сплинув строк для пред`явлення документу до виконання. І протилежного заявником не доведено. Але  суд без правового обгрунтування задовольнив заяву ОСОБА_2 – висновки  суду не відповідають обставинам  справи, тому ухвала суду першої інстанції є незаконною, ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_2 – адвокат Михайлов А.Л. зазначив, що апелянтом не наведено законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Вказував, що заявник не порушила строки пред`явлення виконавчого листа  до виконання, оскільки змушена була відновлювати втрачене судове провадження. Всі подальші звернення стягувача спрямовані на реалізацію примусового виконання рішення, де вона є стягувачем, і до якого вона не втрачала інтересу, діяла в межах закону. Ухвала суду є цілком законною, обгрунтованою,  тому просив залишити її без змін.  

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник адвокат Михайлов А.Л. заперечували проти доводів апеляційної скарги,  просили залишити її без  задоволення.  
Заінтересована  особа – ОСОБА_1    в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність.
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду  справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 ,  дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав. 

Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про відновлення втраченого судове провадження по справі №2-3938/10, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21 січня 2017 року (т. 1 а.с. 12).
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року частково відновлено втрачене судове провадження по справі №2-3938/10 та відновлено зміст судового рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 26 травня 2010 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 03 лютого 2014 року (т. 1 а.с. 53-57).
Рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 26 травня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 лютого 2014 року, у справі №2-3938/10 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 000 000 грн. грошового зобов`язання, а також 1 820 грн. судових витрат.
07 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі (т. 1 а.с. 78а-79).
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2017 року заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа задоволено (т. 1 а.с. 106-107).
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 16 листопада 2017 року ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 153-157).
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 квітня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено, через те, що в матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують те, що заявником був отриманий оригінал виконавчого листа після перегляду рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 26 травня 2010 року судом апеляційної інстанції (т. 1 а.с. 205-206).
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі № 2-3938/10 відмовлено та роз`яснено заявнику, що дане питання не вирішується в порядку визначеному ст. 433 ЦПК України та оскільки вона не отримала виконавчий лист після перегляду Апеляційним судом Донецької області рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 26 травня 2010 року, вона не позбавлена права на підставі заяви отримати в канцелярії Селидівського міського суду Донецької області виконавчий лист (т. 1 а.с.244-245). 
Постановою Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року, ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2019 року скасовано та в задоволені заяви ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі № 2-3938/10 відмовлено, у зв`язку з відсутністю виконавчого документа, строк пред`явлення якого заявник просила поновити (т. 2 а.с. 46-48). 
На підставі заяви ОСОБА_2 від 10 липня 2019 року, 23 липня 2019 року було направлено виконавчі листи по справі № 2-3938/10 (т.2. а.с. 57-58).
Відповідно до копії виконавчого листа виданого Селидівським міським судом Донецької області на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26 травня 2010 року, виконавчий лист було видано ОСОБА_2 22 липня 2019 року, де зазначено, що рішення набрало законної сили 03 лютого 2014 року та строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 3 роки. Тобто до 03 лютого 2017 року. 
Як врегульовано  ст.433 ЦПК України,  у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Законом України «Про виконавче провадження» визначаються умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
У відповідності з положеннями ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", (у редакції 2014 року, яка діяла на момент виникнення зазначених правовідносин), інші виконавчі документи (якими є в тому числі і виконавчі листи) можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено законом. Зазначений строк для виконання судового рішення встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року), передбачений трирічний термін, встановлений для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
У п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02 червня 2016 року) зазначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності Законом, можуть пред`являтися у строки, встановлені ст. 12 цього Закону.
При цьому норма п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) поширюється й на ті документи, для яких пропущено встановлений ст. ст. 22, 23 Закону "Про виконавче провадження" (в редакції від 21 квітня 1999 року) однорічний строк, за умови, що ще не пропущено трирічний строк, установлений ст. 12 нового Закону.
На підставі аналізу  наведених норм закону і перевірки обставин справи суд прийшов до висновку про те, що виконавчий лист, виданий судом, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років, оскільки з часу набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02 червня 2016 року, трирічний строк на пред`явлення до виконання виконавчого документу на виконання рішення суду, яке набрало законної сили 03 лютого 2014 року не пропущено, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа 3 роки, тобто до 03 лютого 2017 року, а заявник звернувся до Селидівського міського суду Донецької області 23 січня 2017 року, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
З таким висновком суду не погодитися неможливо, оскільки він відповідає обставинам справи, грунтується на законі. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що заявник пропустила строк пред`явлення документу до виконання без поважних причини, тому він не підлягає поновленню, були предметом дослідження суду першої інстанції, суд з ними не погодився,  надав їм правильну  оцінка з правовою мотивацією.    
Судом також встановлено, що   протягом п`яти днів після набрання рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року законної сили, виконавчий лист не було направлено заявнику ОСОБА_2 
І оскільки такий лист не був надісланий заявнику ОСОБА_2 10 липня 2019 року після спливу строку  звернулась до суду заявою про видачу виконавчого листа, пропустивши таким чином строк для пред`явлення до виконання.
В скарзі ОСОБА_1 вказувала, що судом не надано оцінки тій обставині, що стягувач вже отримувала виконавий документ і направляла  на виконання до Ворошиловського РВ ДВС у м. Донецьк Головного УТУЮ у Донецькій області, а 16 червня 2011 року зазначений виконавчий лист на підставі заяви стягувача було повернуто ОСОБА_2 , то  суд першої інстанції також враховував такі доводи, не погодився з ними з огляду на наступне.  
Судом першої інстанції розглядалося питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 2-3938/10, який заявник отримала після перегляду рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26 травня 2010 року судом апеляційної інстанції, який раніше заявник не отримував та не пред`являв його до виконання.
Причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд враховує те, що заявник тривалий час після перегляду рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 26 травня 2010 року в апеляційній інстанції, відновлювала своє порушене право шляхом звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та відновлення втраченого провадження. Такі дії стягувача підтверджуються матеріалами справи, не спростовані боржником. 
Тому  суд першої інстанції правильно прийняв до уваги такі обставини,  практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи, і  поновив  ОСОБА_2 строк пред`явлення виконавчого документа по справі № 2-3938/10 до виконання, оскільки наведені заявником причини є поважними.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
             Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства в України є обов`язковість судового рішення.
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Судом виданий виконавчий  лист, і  рішення  суду повинно виконуватися. Причини пропуску строку для пред`явлення документу до виконання судом проаналізовані, визнані поважними, строк поновлений.  
В апеляційній скарзі ОСОБА_1   такі обставини не спростувала, доводи її були предметом обговорення судом першої інстанції, інших переконливих доводів апеляційному суду не наведено. 
             Доводи її апеляційної скарги  також не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм  процесуального права, які могли б слугувати підставою для скасування  оскарженої ухвали. 
У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм,  тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції  - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375,381, 382  ЦПК України апеляційний суд
                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття  і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів  до суду касаційної інстанції з дня складення  повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до  суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 03 лютого 2020 року. 

Головуючий:                                                                             Є.Є. Мальцева

Судді                                                                                         В.М. Барков

                                                                                                   І.П. Мироненко