ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3489/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року ( суддя 1-ї інстанції Батрак І.В.) у справі №280/3489/19 за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління ДФС у Запорізькій області    про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №15523-5007-0829 від 15.04.2019 з грошового зобов`язання з орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з оскарженим рішенням відповідача, оскільки розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, норми ПК України регулюють лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок зарахування до бюджетів, а зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначає, що 21 грудня 2016 року набрало законної сили рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя, яким до Договору оренди землі було внесено вказані вище зміни, проте попри набрання рішенням суду про внесення змін до Договору оренди землі, Запорізька міська рада не надала позивачу на підписання Договір оренди зі змінами, а отже відповідач, не маючи жодного підтвердження факту внесення сторонами будь-яких змін до Договору, не мав права самостійно здійснювати перерахунок суми, а тому оскаржене рішення відповідача підлягає скасуванню.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Вказаним рішенням, суд першої інстанції визнати протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №15523-5007-0829 від 15.04.2019 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 174   884,12 грн., за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що чинним законодавством визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, а положення ПК України регулюють лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної чи комунальної власності. Судове рішення щодо зміни до договору оренди хоча і набрало законної сили, але сторонами не виконано, оскільки будь-яких договорів підписано не було, а тому відповідач не мав підтвердження факту внесення сторонами будь-яких змін до Договору оренди землі, не мав права встановлювати суми податкового зобов`язання з орендної плати за 2019 рік в розмірі, відмінному від сум зазначених в договорі.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Сторони повідомлені про день розгляду справи у відповідності до ст. 127 КАС України.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Відповідачем не оскаржене рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 березня 2007 року між ОСОБА_1 - позивач (Орендар) та Запорізькою міською радою (Орендодавцем) укладений Договір оренди землі, відповідно до якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для розташування офісно-готельного комплексу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа земельної ділянки 0,4697 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2   030   321,28 грн. (в цінах 2007 року) (п.5 Договору оренди землі). Відповідно до п.   9 Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 4   060,56 грн. на протязі строку будівництва об`єкта, та у розмірі 30   453,47 грн. з дня введення об`єкту в експлуатацію, що складає 1,5 % грошової оцінки за календарний рік в цінах 2007 року.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2015 у справі №334/11961/14-ц за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про внесення змін до Договору оренди землі задоволено позовні вимоги Запорізької міської ради та вирішено:
- внести зміни до п. 5 договору оренди землі № 040726100231 від 18.04.2007, укладеного між Запорізькою міською радою та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 2310100000:04:025:0076, площею 0,4697 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виклавши його в такій редакції: "5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 6   497   360,10 грн. (Шість мільйонів чотириста дев`яносто сім тисяч триста шістдесят грн. 10 коп.) в цінах 2014 року ";
- внести зміни до п. 9 договору оренди землі № 040726100231 від 18.04.2007, укладеного між Запорізькою міською радою та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 2310100000:04:025:0076, площею 0,4697 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виклавши його в такій редакції: "9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 194 920 грн. 80 коп. (сто дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот двадцять гривень 80 коп.), що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2014 року ".
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2015 у справі №334/11961/14-ц рішення суду першої інстанції було залишене без змін. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 у справі №334/11961/14-ц ухвалу суду апеляційної інстанції було скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У подальшому, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2016 по справі №334/11961/14-ц рішення суду першої інстанції було скасоване і ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради в повному обсязі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 по справі №334/11961/14-ц рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2016 скасоване, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2015 залишене в силі.
15.04.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №15523-5007-0829, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 369   804,92 грн.
За результатами адміністративного оскарження, скарга позивача залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення залишено без змін.
Позивач не погодившись з рішенням відповідача звернувся до суду з відповідним позовом.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що є обґрунтованим нарахування податковим органом позивачу податкового зобов`язання з орендної плати за землю фізичних осіб за 2019 рік за земельну ділянку площею 0,4697га за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 194920,80 грн., як таке, що визначено умовами Договору оренди землі від 01.03.2017 року з урахуванням рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року у справі № 334/11961/14-ц та задовольнив позов в частині нарахування податкового зобов`язання нарахованого із застосуванням коефіцієнту індексації, з підстав відсутності змін до договору оренди.
Позивач оскаржуючи рішення суду першої інстанції, не наводить доводів незгоди із судоми рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а тому суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України.
Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. (підпункт 14.1.73. пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до  п. 269.1 ст. 269 ПК України, п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно до пп. 271.1.1, 271.1.2 п. 271.1 ст. 271 ПК України,  базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Нормою ст. 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Згідно п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до п. 288.5 ст. 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що законодавець визначив нижню та граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Враховуючи зазначені норми законодавства, з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
Виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу, враховуючи при цьому положення частини першої статті 58 Конституції України, згідно якої дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, по факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Як свідчать обставини справи та не спростовуються сторонами, позивач користується земельною ділянкою загальною площею 0.4697. га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди землі від 01.03.2007 року, який був зареєстрований 18.04.2007 року за № 040726100231.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2015 у справі №334/11961/14-ц за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про внесення змін до Договору оренди землі задоволено позовні вимоги Запорізької міської ради та вирішено:
- внести зміни до п. 5 договору оренди землі № 040726100231 від 18.04.2007, укладеного між Запорізькою міською радою та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 2310100000:04:025:0076, площею 0,4697 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виклавши його в такій редакції: "5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 6   497   360,10 грн. (Шість мільйонів чотириста дев`яносто сім тисяч триста шістдесят грн. 10 коп.) в цінах 2014 року ";
- внести зміни до п. 9 договору оренди землі № 040726100231 від 18.04.2007, укладеного між Запорізькою міською радою та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 2310100000:04:025:0076, площею 0,4697 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виклавши його в такій редакції: "9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 194 920 грн. 80 коп. (сто дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот двадцять гривень 80 коп.), що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2014 року ".
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2015, рішення суду першої інстанції було залишене без змін. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року, ухвалу суду апеляційної інстанції було скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2016 рішення суду першої інстанції було скасоване і ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради в повному обсязі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 рішення апеляційного суду Запорізької області від 30.06.2016   року було скасоване і залишене в силі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2015 року у справі № 334/11961/14-ц.
Відповідно до ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Відповідно до ст. 349 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) визначено, що рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Вказані  норми ЦК України встановлюють різні умови зміни договору зокрема  за домовленістю та у судовому порядку та відповідно встановлюють різні моменти початку дії таких змін.
Оскільки як свідчать обставини справи, вищевказаний договір було змінено у судовому порядку, зобов`язання такі змінюється з моменту набрання рішенням суду законної сили, а  тому доводи позивача щодо невиконання сторонами судового рішення з підстав не підписання сторонами таких змін шляхом укладання додаткової угоди, є помилковими.
Враховуючи зазначене та вказані правові приписи, зобов`язання за договором оренди землі № 040726100231 від 18 квітня 2007 року, укладеного між позивачем та Запорізькою міською радою в частині розміру орендної плати змінилися з моменту набрання законної сили ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, - з 21.12.2016   року.
Таким чином є вірними висновки суду першої інстанції, що визначення податковим органом позивачу орендної плати у розмірі 194     920.80 грн. за 2019р. здійснено у відповідності до норм ПК України та відповідає приписам договору оренди землі № 040726100231 від 18 квітня 2007 року, а сторонами не було надано до суду доказів або пояснень, які б спростовували вказану суму податкового зобов`язання, з огляду на її невідповідність 3% нормативної грошової оцінки орендованої позивачем земельної ділянки, визначеної   станом на 2018 рік.
Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення в частині визначення позивачу податкового зобов`язання у розмірі 194 920.80 грн. За 2019рік.
Оскільки позивачем не наведено доводів незгоди із судоми рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, суд апеляційної інстанції, з урахуванням ст. 308 КАС України, не надає оцінку доводам суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи зазначене, аргументи наведені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 328 КАС України

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі №280/3489/19 за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
                    Повний текст постанови складено 15 січня 2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак