Ухвала
Іменем України
 
3 лютого 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-474 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення в кримінальному провадженні № 10210850790000408,
встановив:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від                         28 серпня 2019 року, у підготовчому судовому засіданні, відмовлено у задоволенні скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поданих в порядку ст. 303 КПК України.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від                         29 серпня 2019 року, у підготовчому судовому засіданні, звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 205-1 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям та закрито кримінальне провадження.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від                         9 вересня 2019 року, ОСОБА_4 роз`яснено ухвалу суду від 28 серпня 2019 року.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Орджонікідзевського районного суду               м. Маріуполя Донецької області від 9 вересня 2019 року про роз`яснення ухвали від                        28 вересня 2019 року, залишено без зміни. 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши скаргу, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України. 
Відповідно до ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Також, ст. 314 КПК України визначено, що ухвала, постановлена в підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Як вбачається з копії оскаржуваної ухвали від 28 серпня 2019 року про відмову у задоволенні скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , поданих в порядку ст. 303 КПК України, вона постановлена в підготовчому судовому засіданні і окремому оскарженню оскарженню не підлягає. 
Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Оскаржувана ухвала суду від 29 серпня 2019 року, якою  ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 205-1 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям та закрито кримінальне провадження, не переглядалась в апеляційному порядку, а тому не може бути предметом касаційного розгляду.
Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 425 КПК України касаційну скаргу мають право подати:  засуджений, його законний представник чи захисник – у частині, що стосується інтересів засудженого; виправданий, його законний представник чи захисник – у частині мотивів і підстав виправдання; підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник; законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусових заходів виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього; законний представник чи захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру; прокурор; потерпілий або його законний представник чи представник – у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції; цивільний позивач, його представник або законний представник – у частині, що стосується вирішення цивільного позову; цивільний відповідач або його представник – у частині, що стосується вирішення цивільного позову; представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи.
Всупереч зазначеним вимогам, касаційна скарга на судове рішення від  29 серпня 2019 року, подана ОСОБА_4 , який не є особою, відповідно до ст. 425 КПК України, яка має право подати касаційну скаргу.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 380 КПК України ухвала про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржена в апеляційному порядку, права на її касаційне оскарження законодавцем не передбачено.
З урахуванням зазначеного, оскаржувані ОСОБА_4 ухвали суду першої інстанції від 9 вересня 2019 року та апеляційної інстанції 23 жовтня 2019 року не можуть бути предметом розгляду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, вказані судові рішення касаційному оскарженню не підлягають, а тому не можуть бути предметом касаційного розгляду.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.    
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на судові рішення в кримінальному провадженні № 10210850790000408.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                          ОСОБА_3