Ухвала
 
3 лютого 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-522 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до приписів ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Згідно ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Засуджений  у касаційній скарзі, обґрунтовуючи незаконність постановлених судових рішень, наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, що згідно зі статтями 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги   ОСОБА_4 не навів конкретних порушень закону, що є підставою для скасування чи зміни судового рішення, передбачених у ст. 438 КПК України, обмежився лише вказівкою на порушення зазначеної норми процесуального закону.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року та направити справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції або до суду першої інстанції.
Вимоги, заявлені засудженим, не узгоджуються із положеннями ст. 436 КПК України, оскільки є альтернативними та позбавляють можливості встановити дійсну позицію ОСОБА_4 щодо предмету та результатів касаційного розгляду.
Також, посилаючись на незаконність вироку суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_4 не вказує, яке саме рішення за наслідками розгляду його касаційної скарги  має ухвалити Верховний Суд в цій частині.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Зазначених вимог закону при подачі скарги засудженим не дотримано і не надано копії оскаржуваного ним судового рішення, тому суд позбавлений можливості перевірити належним чином доводи його касаційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. 
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5                                     ОСОБА_2                                  ОСОБА_3