УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4352/14-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А. 
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:         Коломієць О.С.
суддів:                 Талько О.Б., Шевчук А.М. 
з участю секретаря 
судового засідання:         Драч Т.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/4352/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніон Капітал», про захист прав споживача шляхом визнання договору іпотеки припиненим
за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніон Капітал» на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 19 вересня 2018 року, яка постановлена суддею Галасюком Р.А. в м.Житомирі
в с т а н о в и в:
У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про захист прав споживача шляхом визнання договору іпотеки припиненим.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2018 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1   до Публічного акціонерного товариства  «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі -  ПАТ ПАТ «ВіЕйБі Банк») про  визнання припиненим  договору іпотеки б/н від 12.02.2008р., укладеного між ОСОБА_1 і ПАТ «Всеукраїнський  акціонерний банк», і визнання недіючою заборону  відчуження будинку  АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального  округу Сєтаком В.Я. за № 2666/155, через відсутність предмету спору.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПАТ «ВіЕйБі Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому зазначає, що посилання суду на припинення іпотеки та визнання недіючою заборону відчуження іпотечного майна на підставі рішення Корольовського райсуду м. Житомира від 10.02.2015 року є помилковим, оскільки вказане рішення було прийнято у цій справі і в подальшому дане рішення було скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.02.2016 року, з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім того, відчуження майна іпотекодавцем можливо лише зі згоди іпотекодержателя, а така згода Банком позивачу ОСОБА_1 не надавалась.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що судове рішення є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та закрив провадження у справі у відповідності з нормами чинного законодавства.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13 січня 2020 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніон Капітал», яке підтримало апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк».
Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції   відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей  про   вручення   йому  судової  повістки  або  за  його клопотанням,  коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце  розгляду  справи,  не перешкоджає розгляду справи. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
За змістом п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції зазначив, що договір іпотеки від 12.02.2008 р., укладений між позивачем і ПАТ «ВіЕйБі Банк», був припинений на підставі рішення Корольовського райсуду м.Житомира від  10.02.2015 року, що набуло законної сили, запис про заборону відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_1 в частині, що належала ОСОБА_1 на праві приватної власності скасований державним реєстратором, а рішення суду про відновлення дії договору іпотеки і обтяження нерухомого майна з врахуванням того, що право власності на нерухоме майно перейшло до нового набувача, скасовано, а тому слід вважати, що предмет спору також відсутній.
Проте, такий висновок суду є помилковим.
Під час розгляду справи було встановлено, що між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 357 від 12.02.2008 року та Іпотечний договір від 12.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я.
Згідно Іпотечного договору ОСОБА_1 з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 357 від 12.02.2008 року, передав, а ВАТ «ВіЕйБі Банк» прийняв в іпотеку нерухоме майно - нежиле приміщення, а саме: магазин літ. «А», загальною площею 361,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
10 лютого 2015 року Корольовським районним судом м. Житомира постановлено у даній справі №296/4352/14-ц заочне рішення, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11.11.2015 року, яким позов задоволено, визнано договір іпотеки від 12.02.2008 року, укладений між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 припиненим, визнано недіючою заборону на відчуження будинку АДРЕСА_1 .
17 лютого 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянув касаційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк», та постановив ухвалу, якою заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 11.11.2015 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
16 серпня 2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до приватного нотаріуса КМНО Рогача В.В. щодо поновлення реєстрації заборони відчуження нежилого приміщення - магазину літ. «А», загальною площею 361,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Іпотечного договору від 12.02.2008 року, укладеного між банком та позичальником ОСОБА_2 . Проте, приватний нотаріус 16.08.2016 року виніс постанову про відмову у реєстрації заборони відчуження нерухомого майна з тих підстав, що право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано не за іпотекодавцем, а іншою особою – ОСОБА_2 .
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2016 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича про скасування постанови та запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання поновити запис задоволено частково.
Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича поновити запис про обтяження - про іпотеку №6578911 та запис про обтяження № 6578893 нерухомого майна - нежилого приміщення - магазину літ. «А», загальною площею 361,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Іпотечного договору від 12.02.2008 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та позичальником ОСОБА_1 .
Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2016 року скасовано, а провадження у справі закрито з тих підстав, що спір у даній справі є приватно правовим і не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. 
Також встановлено, що в період оскарження ПАТ «ВіЕйБі Банк» судових рішень щодо припинення іпотеки та зняття заборони на відчуження на об`єкт нерухомості, іпотекодавець ОСОБА_1 зняв заборону та відчужив спірне майно ОСОБА_2 за договором дарування, номер договору в реєстрі 850 від 05.05.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Гораєм О.С.
05 травня 2015 року ОСОБА_2 (іпотекодвець), з метою забезпечення зобов`язань за договором позики на суму 100 000 доларів США, який був укладений у цей же день з ОСОБА_3 (іпотекодержатель), передала в іпотеку нерухоме майно, яким є приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2018 року слідує, що приватним нотаріусом Горай О.С. 07 липня 2018 року на підставі вказаного договору іпотеки та заяви ОСОБА_2 від 03.07.2018 року про неплатоспроможність і не заперечення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на нежиле приміщення, загальною площею 361,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.17 Закону України  «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі:
- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону;
- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;
- визнання іпотечного договору недійсним;
- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди);
- з інших підстав, передбачених законом.
Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Так суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, фактично констатуючи припинення договору іпотеки, посилається на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2015 року постановленого у даній справі, яке в подальшому було скасовано ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року та на скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2016 року про відновлення дії договору іпотеки і обтяження нерухомого майна.
Разом з тим, суд першої інстанції не врахував наступне. 
Згідно із частиною першою статті 4 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі – Закон № 898-IV) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.
Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (далі - Закон № 1952-IV).
Відповідно до частини третьої статті 3 вказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.
Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону № 898-IV, згідно з якою взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Крім того, державна реєстрація іпотеки на час її виникнення регулювалася Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (утратив чинність 31 січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (утратив чинність 01.01.2016 року).
Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься відповідний запис.
Пунктами 74, 75 Порядком передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.
Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною (припиненою), на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.
Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Тому ухвалення судом рішення про припинення іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 643/17966/14-ц). 
У зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі через відсутність предмета спору є помилковим. 
Посилання представника позивача на підписання апеляційної скарги неуповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ  «ВіЕйБі Банк» є помилковим, оскільки згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 квітня 2019 року № 952, повноваження ліквідатора на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Луньо Іллі Вікторовичу делеговані фондом з 24 квітня 2019 року, а апеляційна скарга ОСОБА_4 підписано 23 квітня 2019 року. 
Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. 
Відповідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України зазначене є підставою для скасування ухвали суду та передачі справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніон Капітал», задовольнити. 
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.

Головуючий: Судді: