УХВАЛА

17 січня 2020 року
м. Київ
справа № 199|2991|15
провадження № 51-1795 км 18
 
Верховний   Суд   колегією   суддів  Першої   судової   палати   Касаційного кримінального суду   у   складі:
 
головуючого судді                                     ОСОБА_1 ,
суддів:                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 ,
встановив:
До суду касаційної інстанції 02 січня 2020 року з касаційною скаргою на вирок Амур–Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року звернувся засуджений ОСОБА_4 .
В передбаченому ст. 35 КПК України порядку для розгляду касаційної скарги автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Під час вирішення питання про прийняття касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та відкриття касаційного провадження суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід на підставі ст. 75 КПК України.
Вивчивши наявні у розпорядженні Суду матеріали кримінального провадження, Суд уважає, що заява судді ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на таке.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року  ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за: ч. 1 
ст. 263 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; ч. 4 
ст. 187КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією всього особисто йому належного майна; п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років із конфіскацією всього особисто йому належного майна.На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів  ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 
14 років із конфіскацією всього йому належного майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2013 року остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією всього особисто йому належного майна.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 
2017 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та прокурора залишено без задоволення, вирок місцевого суду - без змін.
Постановою суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03 жовтня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 
2016 року стосовно  ОСОБА_4 залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 зараховано в строк призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення з: 30 січня 2015 року по 22 березня 2017 року; 03 жовтня 2018 року по 
18 вересня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 
У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 оскаржує рішення, постановлені в межах одного й того ж кримінального провадження, в якому суддя ОСОБА_1 вже брала участь у складі колегії суддів Верховного Суду та висловлювала по суті свою позицію у судовому рішенні. 
Отже, участь судді ОСОБА_1 у касаційному розгляді касаційної скарги засудженого може викликати сумнів у її неупередженості.
Оскільки заявлений суддею ОСОБА_1 самовідвід ґрунтується на вимогах
п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, її заява підлягає задоволенню, а провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року - направленню керівнику апарату Верховного Суду для виконання вимог ч. 3 ст. 82 КПК України.
            Враховуючи викладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 75, ч. 3 ст. 82 КПК України, Суд
ухвалив:
Заявлений суддею ОСОБА_1 самовідвід задовольнити.
Провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 
2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року направити керівникові апарату Верховного Суду для виконання вимог ч. 3 ст. 82 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                       ОСОБА_3