Справа № 131/378/19
Провадження № 22-ц/801/52/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю.Б.,
суддів Стадника І.М., Панасюка О.С.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач  ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Олексієнка О.Ю. у порядку спрощеного провадження в місті Іллінці Вінницької області, без повідомлення (виклику) учасників справи,
у цивільній справі № 131/378/19 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦИЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, 

встановив:
У березні 2019 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось в суд із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтувало тим, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 28.10.2013  ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 04.03.2019 виникла заборгованість за кредитом в розмірі 12 115,37  грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1802,95 грн. - заборгованість по відсотках за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 7109,31 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 2150,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 553,11 грн. - штраф (процентна складова).
Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 12 115,37 грн. за кредитним договором № б/н від 28.10.2013 та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
Справу було розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2019 року в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2019 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки вважає, що вказане рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відповідач до суду не з`явився, заперечень на позов не надав, а тому і в наданні додаткових доказів не було необхідності. Відповідно до анкети-заяви відповідач з Умовами та правилами, Тарифами банку ознайомлений та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Рішення суду першої інстанції щодо не ознайомлення відповідача з Тарифами, Умовами та правилами ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Відповідач не оспорює факту наявності у нього заборгованості за простроченим тілом у розмірі в розмірі 1 802,95 грн., тому позовні вимоги в цій частині визнані та не підлягають доказуванню у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.03.2019 по справі № 428/2873/17, саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання не укладеними кредитних правовідносин. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08 липня 2019 року в справі № 923/760/18, твердження місцевого суду про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів відповідача (позичальника) під Умовами та правилами надання банківських послуг - є нікчемними і безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічними розміщеними Умовами та правилами - закон не вимагає. 
Відзив на апеляційну скаргу, в установлені судом строки, від відповідача не надходив.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як встановлено із матеріалів справи, зокрема заяви позичальника ОСОБА_1 від 28.10.2013 процентна ставка у ній не визначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
АТ КБ «Приватбанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.10.2013, посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, як невід`ємні частини спірного договору, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, суд відмічає, що позивач, надаючи пояснення з приводу Умов та правила банківських послуг не надав доказів, що саме надана редакція діяла на момент укладення договору, хоча суд на це звертав увагу сторони позивача.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
За таких обставин, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі -1802,95 грн.; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 7109,31 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 2150,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 553,11 грн. - штраф (процентна складова) необхідно відмовити.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст. 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.
Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 28.10.2013 у вигляді заяви-анкети вбачається, що він не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті, в задоволенні вимог позивача слід відмовити.
Проте колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилився щодо правової природи коштів у сумі 1 802,95 грн., які суд першої інстанції визначив як заборгованість по процентах за користування кредитом.
В той же час АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в позовні заяві зазначило, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачем станом на 04.03.2019 виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 1 802,95 грн.
Сума зазначеної заборгованості за простроченим тілом кредиту підтверджена розрахунком такої заборгованості (а. с. 8-9).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 1 802, 95 грн. підлягають задоволенню, оскільки сума заборгованості підтверджена матеріалами цивільної справи і зазначене не суперечить правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
Щодо стягнення нарахованої пені за прострочене зобов`язання, нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу, штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова), то суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Суд вірно прийшов до висновку, що сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Не спростовують в цій частині вірні висновки суду і доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.03.2019 по справі № 428/2873/17 та постанові від 08 липня 2019 року в справі № 923/760/18, оскільки за своєю правовою природою висновки саме Великої Палати Верховного Суду спрямовані на забезпечення судової практики та надаються з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга та позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в силу ст. 141 ЦПК України з  ОСОБА_1  на користь позивача слід пропорційно стягнути суму сплаченого судового збору у суді першої інстанції та суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, а всього у розмірі  716.61 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001) заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 28.10.2013 у розмірі 1 802,95 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 716,61 грн.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

       Головуючий                                 Ю. Б. Войтко

       Судді:                                          І. М. Стадник

                                О. С. Панасюк