Постанова
Іменем України
 
11 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 756/5905/15-ц
 
провадження № 61-5603св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., 
Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_3,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фондовий світ»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3 , подану адвокатом Цуркою Наталією Олександрівною, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року у складі судді Тітова М. Ю. та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року у складі колегії суддів:
Олійника В. І., Ігнатченко Н. В., Кулішенка Ю. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фондовий світ» (далі - ТОВ «Фондовий світ») про захист честі, гідності та ділової репутації.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі інтернет на веб-порталі ІНФОРМАЦІЯ_2 було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» (ІНФОРМАЦІЯ_3), а також її продовження «ІНФОРМАЦІЯ_4 (продолжение)» (ІНФОРМАЦІЯ_5). 
Вказана стаття містить недостовірну інформацію, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а саме містить наступні недостовірні твердження:
«Один из руководителей компании ОСОБА_4 по словам ОСОБА_1, и «втянул» его в историю, попросив о помощи. ОСОБА_4 от имени менеджмента «ОСОБА_3» предложил ему купить компанию - от лица и за деньги менеджеров (самого ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 и других), при этом поведав о ее больших трудностях, в том числе, связанных с невыплатой средств персоналу. Так ОСОБА_1 стало известно, что будто ОСОБА_3 должен руководству 300 тысяч долларов, и обвиняет свой же менеджмент в краже 270 тысяч долларов, чем и обьясняет невыплату долга. Кроме того, менеджер рассказал о будто бы клиентских деньгах (800 тисяч долларов), которые по согласованию с ОСОБА_3 в конце 2013 года перевели из доллара в гривну и использовали в РЕПО-операциях, но в результате курсовых колебаний и ослабления нацинальной валюты прибыль от них была уменьшена. Также сотрудники компании уточнили ОСОБА_1, что ввиду возможности раскрытия махинаций самого ОСОБА_3, тот не хочет продавать компанию менеджменту, а любым третьим лицам, особенно ему как бывшему сотруднику, согласится».
« Когда ОСОБА_2 позвонил мне и рассказал, как коллектив «кинул» ОСОБА_3, я очень расстроился - в связи с тем, что ОСОБА_3-то думал, что я - покупатель. Чтобы спасти свою репутацию, я позвонил владельцу и сообщил, что вероятно осуществляется рейдерский захват, к которому я не имею никакого отношения», - добавляет ОСОБА_1. После этого ОСОБА_3 приехал в Киев. По словам ОСОБА_1, он попросил его помочь с проверкой активов компании и ее клиентов. В результате этой проверки выяснилось, что в неизвестном направлении исчезли 35 тисяч акций ПАО «Фармак», а ОСОБА_3 заявил ОСОБА_1 , что согласия на сделки с этими ценными бумагами он не давал. Сроки расчета по договору уже прошли, а средства на счет ОСОБА_3 так и не поступили. Формально менеджмент имел полномочия на совершение этой операции (ОСОБА_6, один из менеджеров компании, действовал на основании генеральной доверенности), но собственник уверял ОСОБА_1, что сотрудники эти бумаги у него просто-напросто украли».
«Кроме того, добавляет рассказчик, ОСОБА_4 сказал ему, что ситуация с акциями ПАО «Фармак» - вовсе не кража, а попытка сотрудников восстановить справедливость и вернуть деньги, которые им задолжал ОСОБА_3. Неужели сотрудники решили устроить собственнику самосуд?..»
«Забавное совпадение - озвученная ОСОБА_1 цифра совпадает с той, на которую, опять же, по его словам, ОСОБА_3 «кинул» клиентов».
«Естественно, мы обратились за разьяснениями к самому ОСОБА_3 , который не далее чем две недели назад называл себя потерпевшей стороной и был героем не одной публикации в СМИ на эту тему ...Тем не менее, редакция StockWorld.com.ua не получила комментариев господина ОСОБА_3. В то же время, мы готовы предоставить ОСОБА_3 или его доверенним лицам в Украине возможность высказать своє видение ситуации».
Позивач зазначав, що така інформація не відповідає дійсності, поширена без перевірки відповідних даних, ганьбить його честь та гідність, адже у ній позивача фактично звинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 175 Кримінального Кодексу України, та неетичній поведінці. Такі звинувачення є недопустимими та завдають йому матеріальної шкоди, оскільки позивач є відомим у світі та в Україні інвестором, фахівцем з питань ринків цінних паперів, і його ділова репутація є бездоганною та такою, що відповідає найвищим професійним стандартам.
Так, зокрема, не відповідають дійсності твердження відповідачів про порушення позивачем трудових прав громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та інших, так як не існує жодного судового рішення щодо стягнення з ОСОБА_3 або пов`язаних з ним компаній заборгованості із заробітної плати, ОСОБА_3 не є фігурантом жодного з кримінальних проваджень, відкритих за фактом порушення трудових прав громадян. Крім того,                      ОСОБА_4 ніколи не повідомляв ані ОСОБА_1 , ані інших осіб про труднощі, пов`язані з невиплатою ОСОБА_3 заробітної плати персоналу.
Також не відповідає дійсності інформація про висунуті позивачем звинувачення працівників, пов`язаних з ним компаній, з огляду на те, що ОСОБА_3 не подавав до правоохоронних органів, суду повідомлень про крадіжку у нього грошових коштів у розмірі 270 тисяч доларів особами, які можуть бути визначені як менеджмент пов`язаних з ним компаній. До того ж ані в приватних бесідах, ані жодним іншим чином позивач не звинувачував власних працівників в крадіжці або ж будь-якому іншому заволодінню належними йому чинними паперами.
Крім того, позивач вказував, що жоден з працівників ТОВ «Фондовий світ» або будь-яких інших, пов`язаних з діяльністю інтернет-порталу ІНФОРМАЦІЯ_2, не зверталися до нього або його представників за спростуванням або коментарями щодо вищенаведеної інформації.
Посилаючись на наведене, позивач просив суд: визнати недостовірною інформацію, викладену в опублікованих 09 грудня 2014 року статтях «По ту сторону Fоуіl та «По ту сторону Fоуіl (продолжение)» на інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_2; зобов`язати відповідачів опублікувати на інтернет-порталі ІНФОРМАЦІЯ_2 спростування такої інформації.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходив з того, що позивачем не доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, а оприлюднена відповідачами інформація про нього є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
13 березня 2019 року представник ОСОБА_3 - адвокат                     Цурка Н. О. через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи. Зазначає, що інформація, викладена в мережі інтернет, є недостовірною та такою, що зачіпає честь, гідність та ділову репутацію позивача. 
 
Доводи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Оболонського районного суду міста Києва.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року  № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_3 , подану адвокатом Цуркою Наталією Олександрівною, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня                  2017 року № 2147-VIII, що діла до 08 лютого 2020 року.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи
У справі, яка переглядається, судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі інтернет на веб-порталі stockworld.com.ua опубліковано статтю «По ту сторону Fоуіl» та її продовження «ІНФОРМАЦІЯ_4 (продолжение)», в якій міститься інформація, що стосується позивача. Так, в заголовку статті зазначено (мовою оригіналу):
«Пожалуй, номинацию «Самое резонансное событие осени на украинском фондовом рынке» по праву может получить конфликт вокруг компании «Фойл Секьюритиз». ТОП-новостью стало заявление бывшего владельца компании ОСОБА_3 , который на своей пресс-конференции 17 ноября 2014 года во всеуслышание заявил о хищении у него сотен тысяч долларов и вопиющей незащищенности в Украине иностранных инвесторов.
Учитывая такой резонанс вокруг события, редакция StockWorld.com.ua инициировала журналистское расследование с целью освещения ситуации с разных сторон и предоставления найденных нами фактов на суд общественности. Собирая материалы для данной публикации, мы стремились быть максимально точными - все заявления, которые озвучивали герои статьи, подписаны, а копии документов есть в наличии.                  К сожалению, не все стороны дали нам обратную связь (а некоторые из тех, кто все же ответил на вопросы, запретили использовать их комментарии). Тем не менее, мы решили опубликовать собранный материал. В то же время, мы готовы выступить в роли медиатора этого конфликта в будущем, предоставив свои «страницы» как площадку для его общественного обсуждения и нахождения истины.»
«…ОСОБА_4 от имени менеджмента «ОСОБА_3» предложил ему купить компанию - от лица и за деньги менеджеров (самого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 и других), при этом поведав о ее больших трудностях, в том числе, связанных с невыплатой средств персоналу. Так ОСОБА_1 стало известно, что будто ОСОБА_3 должен руководству 300 тысяч долларов. ОСОБА_3 обвиняет свой же менеджмент в краже 270 тысяч долларов, чем и обьясняет невыплату долга. Кроме того, менеджер рассказал о будто бы клиентских деньгах (800 тысяч долларов), которые по согласованию с ОСОБА_3 в конце 2013 года перевели из доллара в гривну и использовали в РЕПО-операциях, но в результате курсовых колебаний и ослабления национальной валюты прибыль от них была уменьшена. Также сотрудники компании уточнили ОСОБА_1, что ввиду возможности раскрытия махинаций самого ОСОБА_3, тот не хочет продавать компанию менедженту, а любым третьим лицам, особенно ему как бывшему сотруднику, согласится…»
« …Когда ОСОБА_2 позвонил мне и рассказал, как коллектив «кинул» ОСОБА_3, я очень расстроился… В результате этой проверки выяснилось, что в неизвестном направлении исчезли 35 тысяч акций ПАО «Фармарк», а ОСОБА_3 заявил ОСОБА_1 , что согласия на сделки с этими ценными бумагами он не давал. Сроки расчета по договору уже прошли, а средства на счет ОСОБА_3 так и не поступили. Формально менеджмент имел полномочия на совершение этой операции (ОСОБА_6, один из менеджеров компании, действовал на основании генеральной доверености), но собственник уверял ОСОБА_1, что сотрудники эти бумаги у него просто-напросто украли...»
«…Забавное совпадение - озвученная ОСОБА_1 цифра совпадает с той, на которую, опять же, по его словам, ОСОБА_3 «кинул» клиентов…»
«…Кроме того, добавляет рассказчик, ОСОБА_4 сказал ему, что ситуация с акциями ПАО «Фармак» - вовсе не кража, а попытка сотрудников восстановить справедливость и вернуть деньги, которые им задолжал ОСОБА_3...».
«…Естественно, мы обратились за разьяснениями к самому ОСОБА_3 , который не далее чем две недели назад называл себя потерпевшей стороной и был героем не одной публикации в СМИ на эту тему… Тем не менее, редакция StockWorld.com.ua не получила комментариев господина ОСОБА_3. В то же время, мы готовы предоставить ОСОБА_3 или его доверенным лицам в Украине возможность высказать свое видение ситуации…»
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
Згідно з частиною першою статті 3 Конституції Українилюдина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
 
Частиною першою статті 34 Конституції Українипередбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
 
Згідно з частиною першою статті 28, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
 
Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
 
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
 
Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
 
Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
 
За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
 
Згідно зі статтею 277 ЦК Українинегативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
 
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
 
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
 
Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
 
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
 
Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
 
Отже, оціночні судження не можуть бути предметом судового захисту, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).
 
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
 
Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
 
Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб.
 
Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна , Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пункті 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, встановили, що спірна інформація, викладена в мережі інтернет на веб-порталі ІНФОРМАЦІЯ_2 за своїм змістом є оціночними судженнями, які є вираженням суб`єктивної думки щодо зазначених в них обставин, та не містять образливих висловів щодо позивача. 
Такі висновки судів першої та апеляційної інстанції є вірними, оскільки особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції.
У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня                   2005 року у справі «Українська прес-група проти України» (заява № 72713/01) зазначено, що навіть, якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний баланс для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшенням за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення DEHAES GIJSELSv. BELGIUM, стор. 236, параграф 47).    
Доводи касаційної скарги про наявність підстав для визнання інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, та її спростування, є необґрунтованими, та недоведеними позивачем.
Крім того, як було встановлено судами та вбачається зі змісту статті, підставою для її опублікування стала заява колишнього власника компанії «ОСОБА_3 Сек`юрітіз» ОСОБА_3. Таким чином, зазначена в статті                                    від 09 грудня 2014 року інформація є відповіддю відповідачів та власне тлумачення справи, що є їх правом, передбаченим статтею 30 Закону України «Про інформацію». 
У зв`язку із чим суди дійшли правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, спростування недостовірної інформації.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва                              від 09 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду                                від 13 лютого 2019 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Цуркою Наталією Олександрівною, залишити без задоволення.
 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко