Справа № 342/844/19 
Провадження № 22-ц/4808/238/20 
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.
               суддів:                        Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.
секретаря         Мельник О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Городенківського районного суду від 12 листопада 2019 року, вскладі судді Ничик Г.І., у справі за позовомАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
У липні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 13250,53 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 21.04.2010 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», де відповідно до заяви б/н від 21.04.2010 року, отримала кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала. Станом на 01.07.2019 року заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором становила 13260,53 грн, з яких: 5273,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2663,28 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 – заборгованість за нарахованими відсотками, 3378,83 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 836,88 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 607,64 грн штраф (процентна складова).
Враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань, представник АТ КБ «ПриватБанк» просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 13260,53 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Рішенням Городенківського районного суду від 12 листопада 2019 рокуу задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що у анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Позивач мав підстави для стягнення з відповідача тіла кредиту та простроченого тіла кредиту в сумі 6537,02 грн, оскільки відповідач 26.09.2019 року сплатила позивачу в погашення заборгованості 14999 грн, то відсутні підстави для задоволення позову.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи. 
Зазначає, що позичальник висловив згоду та особистим підписом засвідчив, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи є складовою частиною кредитного договору. Також позичальник зобов`язувався виконувати Умови та Правила надання банківський послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.
Вважає, що під час підписання анкети-заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, щодо умов кредитування, тобто відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції. Кредитний договір повністю відповідає вимогам ст. ст. 207, 208, 633 ЦК України, доказів оскарження відповідачем укладеного договору матеріали справи не містять.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором перед відповідачем виконав, а саме відкрив картковий рахунок, надав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку. У свою чергу, відповідач умови договору щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконує. Користування кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку відповідача.
Зазначає, що кошти на сплату заборгованості частково сплачувались відповідачем, але не в повному обсязі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, що також є підтвердженням наявності кредитних правовідносин відповідача з банком, визнання умов договору. Тому посилання суду на недоведеність правовідносин відповідача з банком за даним кредитним договором та погодження його умов є безпідставними, також суд не дослідив належним чином розрахунок по заборгованості та помилково визнав заборгованість недоведеною. 
Апелянт додав до апеляційної скарги виписку по рахунку та довідку про строк дії картки, як нові докази на стадії апеляційного оскарження, оскільки судом першої інстанції їх не витребувано.
Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контрозрахунок не наданий, судово-бухгалтерська експертиза з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась. Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та виконання умов договору належним чином, тому вимоги банку є законними та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Апелянт просив скасувати рішення Городенківського районного суду від 12 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_3 у засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності у якій вказала, що не була обізнана з Умовами та правилами надання банківських послуг, подані позивачем умови не містили її підпису, крім того вона здійснила сплату коштів на рахунок позивача. Просила рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Судове рішення, згідно ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами кредитного договору не було досягнуто у належній письмовій формі домовленості щодо ціни договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, крім того відповідач 26.09.2019 року сплатила позивачу в рахунок погашення заборгованості 14999 грн. 
З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 21.04.2010 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 15).
У заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.
До позовної заяви банк додав витяг з умов та правил надання банківських послуг, який не підписаний відповідачем.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 01.07.2019 року становить 13260,53 грн та складається із: 5273,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2663,28 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 – заборгованість за нарахованими відсотками, 3378,83 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 836,88 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також заборгованість по судовим штрафам 1107,64 (штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 607,64 грн штраф (процентна складова) (а.с. 9-14).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач ОСОБА_2 заперечила доводи позивача щодо її обізнаності з Умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки такі не підписувала, крім того, анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку не містить даних, яку саме кредитну картку було видано ОСОБА_1 
Звертаючись із позовом позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість, яка станом на 01.07.2019 року становила 13260,53 грн, з яких: 5273,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2663,28 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3378,83 грн - пеня за прострочене зобов`язання, 836,88 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штраф (фіксована частина), 607,64 грн штраф (процентна складова).
Разом з тим, встановлено, що під час розгляду справи відповідач 26 вересня 2019 року у рахунок погашення заборгованості по картковому рахунку на користь позивача здійснила платіж у сумі 14999 грн, який перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту.
Вказана обставина підтверджена також долученою до апеляційної скарги випискою по картковому рахунку (а.с. 78-87).
Апелянт, подаючи апеляційну скаргу на рішення суду, вказану обставину залишив поза увагою, не навів суду будь-яких доводів щодо визначення суми заборгованості відповідача по картковому рахунку з урахуванням погашеної суми заборгованості у розмірі 14999 грн.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу відповідно до положень ст.. 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду від 12 листопада 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06 лютого 2020 року.

Головуюча                                                         О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
Л.В. Ясеновенко