ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/3807/17                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  14 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.
за участю секретаря                               Юрковець А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А
Позивач звернувся до суду з вимогами про скасування пункту 4 наказу №93 "Про результати службового розслідування та притягнення до відповідальності винних осіб" від 13.05.2017 р. та стягнення з військових частин НОМЕР_1 2 181, 52 грн. та НОМЕР_2 4588,80 грн. та іншої суми, якщо така ще буде утримана у військовій частині НОМЕР_2 ; стягнення з військової частини НОМЕР_1 на його користь 20 000 грн. моральної шкоди.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року позов задоволено частково. 
Скасовано пункт наказу №93 від 13.05.2017 року «Про результати службового розслідування та притягнення до відповідальності винних осіб».
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 та Військова частина НОМЕР_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий  апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що майор ОСОБА_1 , 1975 р.н., проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 05.10.2006 р. по 30.01.2017 р., перебуваючи на посаді старшого інструктора з практичного навчання групи забезпечення навчального процесу (обслуг автоматизованих систем управління і зв' язку) циклової комісії військово-спеціальних дисциплін (зенітних ракетних військ) з 30.05.2007 р.  Під час прийому відповідної посади позивач, згідно актів прийому військового обладнання прийняв вироби 5К85МА (заводський №Р00006) акт прийому №2 від 29.03.2011 р.; 5Е88 (заводський №А01002) акт прийому №3 від 29.03.2011 р.;  5Ф20 (заводський №8803), акт прийому №7/2 від 11.10.2006 р. В перелічених актах підставою некомлекту вказано попередні акти прийому. Станом на день прийняття обладнання акти списання були відсутні, заповнення формулярів (паспортів) на одержані вироби ОСОБА_1 не забезпечено, керівництво військової частини про існуючий некомплект обладнання не повідомлено, натомість наявні акти про закріплення вищевказаної військової техніки за ОСОБА_1 .
При переведенні позивача на нове місце служби та передачі позаштатного озброєння та військової техніки, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 25.01.2017 р. №14 "Про прийом-передачу озброєння та військової техніки старшого інструктора з практичного навчання " від майора Фурмана капітану ОСОБА_2 виявлено факт нестачі у розмірі 13181,52 грн., яка виявилась у відсутності актів на списання (актів комплектності виробів при їх прийомі) окремих зразків майна номенклатури ЗРВ. Була встановлена невідповідність деяких номерів складових виробів  фактичним номерам, зазначених у формулярах. У формулярах на вироби  5К85МА (заводський №Р00006), 5Е88 (заводський №А01002) не завірені зроблені виправлення про заміну блоків (механізмів, приладів та іншого), а також записи про підстави відсутності окремих зразків майна номенклатури РАО гербовою мастиковою печаткою за умовним найменуванням військової частини.
У поясненнях, наданих позивачем начальнику ЦУ  військової служби правопорядку по м. Києву останній вказує, що зазначені вироби приймались ним згідно формулярів. Виправлення в формулярах про заміну номерів блоків та відсутність приладів, елементів виробів відображено було лише в картках некомплекту. Первинні облікові документи, що підтверджують нестачу обладнання, йому надано не було; відомості про їх відсутність та про нумерацію блоків були взяті з попередніх актів прийому-передачі  та карток некомплекту, у яких міститься інформація про відсутність майна служби РАО. Розбіжності між актами прийому-передачі та картками некомплекту з попередніми актами прийому -передачі та картками відсутні, тому виявлені відповідачем в\ч НОМЕР_1 недоліки на вироби існували, починаючи з 2000 р.; вважає безпідставним притягнення його до відповідальності у 2017 р.
           За результатом дослідження матеріалів справи та доказів, зібраних судом встановлено, що позивач  майор ОСОБА_1 був військовослужбовцем, який проходив військову службу у в/ч № НОМЕР_3 на посаді старшого інструктора групи забезпечення навчального процесу (обслуг автоматизованих систем управління і зв`язку) циклової комісії військово-спеціальних дисциплін ЗРВ. 
 В березні 2011 р., майор ОСОБА_1 за актами прийому-передачі військового майна одержав під звіт, зберігання та розпорядження від військовослужбовця в/ч НОМЕР_3 старшого викладача ЦК ВСД (ЗРВ) майора ОСОБА_3 . військове майно, серед якого були: виріб 5К85МА (заводський №Р00006);  5Е88 (заводський №А01002) ; 5Ф20 (заводський №8803). Як слідує із пояснень ОСОБА_1 , наданих під час службового розслідування, а також зазначено ним в позовній заяві, при одержанні майна ним було виявлено факт некомплектності військових приладів та нестачі, про що зазначалось у картках некомплекту при кожному прийомі-передачі військового майна, натомість він про це жодних документів, передбачених Положеннями та Інструкціями,  не складав, оскільки вважав, що це було встановлено раніше - в 2001 р. Крім того, позивач у своїх поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування підтвердив, що вироби 5К85МА (заводський №Р00006);  5Е88 (заводський №А01002)  приймались ним згідно формулярів. Виправлення про заміну номерів блоків та відсутність приладів та елементів виробів було зазначено в картках некомплекту за відсутності облікових документів, які підтверджують нестачу , які йому надані не були. Також він підтвердив, що під час прийому вищевказаних виробів ним не було виявлено нестач.
 Натомість, при здійсненні ним передачі військової техніки, яка перебувала у нього на зберіганні капітану ОСОБА_2 та звірки актів прийому-передачі (карток некомплектності виробів), формулярів для підтвердження законності оформлення операцій, не були представлені оригінали актів на списання (актів комплектності виробів при їх прийомі), що було б належним підтвердженням відсутності військового майна на момент передачі, у зв`язку з чим начальником циклової комісії військово-спеціальних дисциплін ППО СВ підполковником ОСОБА_4 було проведено службове розслідування, яким встановлено факт заподіяння протиправною бездіяльністю позивача прямої дійсної шкоди державі у розмірі 13181,52 грн. По результатам службового розслідування, командиром в/ч НОМЕР_3 винесено наказ №39 від 01.03.2017 р. та прийнято рішення  про утримання розміру завданої державі шкоди із грошового утримання заявника.
            Не погодившись з цим наказом, позивач звернувся до Центрального управління військової служби правопорядку (по м. Києву і області) із скаргою та просив перевірити законність дій посадових осіб відповідача.
Оглядом матеріалів службового розслідування, ЦУ військової служби правопорядку встановлено порушення п.п. "а", "в", "і" п.3 абз.2,4,5 п.19, абз.2 п.37 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців. З метою усунення виявлених порушень під час проведення службового розслідування відповідачем, командиру в/ч   НОМЕР_1 в порядку п.17 ст.7 Закону України "Про військову службу правопорядку ЗСУ" внесено подання з пропозицією усунути порушення.
           За наслідками розгляду подання, відповідачем -командиром в/ч НОМЕР_3 були вжиті додаткові заходи перевірки.
           За матеріалами службового розслідування від 24.02.2017 р. було встановлено, що виріб  5К85МА (заводський №Р000)6), укомплектований згідно формуляру БМ2 ц.309.077Ф/сс за винятком відсутності осцилографу ИО-х6М- 1 комплекту, радіоприймачів Р-311- 3 комплектів; виріб 5Ф20 (заводський №А01002) укомплектований згідно формуляру ОДК 468.248 за відсутності вимірювача опору МС-08-1 комплекту; фазовказівника И-517-1 комплект; мегаметру переносного М1101 м - комплект; ометру М-57ТУ - 1 комплект;  виріб 5Ф20 заводський №8803 укомплектований згідно формуляру за винятком відсутності комбінованого приладу Ц4352 - 1 комплект.
            Як зазначено в акті службового розслідування, всупереч вимогам п.9.1.8 наказу МО України від 16.07.1997 р. №300, особами відповідальними за експлуатацію та збереження техніки письмових заперечень стосовно складання актів до командування в/ч не надходило; в порушення вимог розділу  IV п.17  Положення  про матеріальну відповідальність військовослужбовців  за шкоду, заподіяну державі ОСОБА_1 рапорт про наявні факти відсутності військового обладнання, які були виявлені ним при одержанні майна під звіт, командиру в/ч, не подав. В порушення вимог п.1.4-1.6 наказу МО України від 24.12.2010 р. №690 порядок організації обліку військового майна в службі РАО технічної частини та підрозділі не забезпечив своєчасного отримання даних про нестачу військового майна або законність його списання, вилучення із зразків військової техніки, тощо. 
           Як слідує із змісту наказу №93 від 13.05.2017 р. на його підставі 05.04.2017 р. №71 згідно рішення "Про усунення порушень вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" та інших нормативно-правових актів, в період з 05.04.2017 р. до 21.04.2017 р. було проведено службове розслідування за фактом відсутності військового майна та виробів, а також невідповідності деяких номерів складових виробів фактичним номерам, зазначеним у формулярах. Службовим розслідуванням встановлено факт прямої дійсної шкоди державі через погіршення або зниження цінності військового майна, що виявилось у допущенні  бездіяльності під час виконання службових обов`язків з  боку старшого інструктора з практичного навчання групи забезпечення  навчального процесу циклової комісії військо-спеціальних дисциплін в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 , яким під час прийому виробів (військового майна) під звіт для зберігання,  була виявлена нестача, однак рапорт про наявні факти матеріальної шкоди  або перенумерації блоків, вузлів на ім`я командира частини не подав.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 № 548-XIV (надалі за текстом – “Статут”).
Статтею 11 Статуту на військовослужбовців покладено обов`язок зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Відповідно до статті 16 цього Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 58 Статуту установлено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу); за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Згідно статті 111 Статуту командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.
Відповідно до статті 112 Статуту командир роти (корабля 4 рангу), серед іншого, зобов`язаний організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту); один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини.
За змістом статті 3 Закону України “Про правовий режим майна у Збройних Силах України” від 21 вересня 1999 р. № 1075-XIV військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1225 від 4 серпня 2000 р. (надалі за текстом – “Положення”) визначено, що військові частини використовують закріплене за ними військове майно виключно за його цільовим та функціональним призначенням.
Згідно пункту 6 Положення облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.
Пункт 11 Положення передбачає, що кількісний облік військового майна ведеться в натуральних показниках і відповідних одиницях виміру, а вартісний - в національній валюті України.
          Пунктом 16 названого Положення установлено, що списання військового майна, закріпленого за військовими частинами, здійснюється у разі: набуття непридатного стану (за неможливості або економічної недоцільності його відновлення і використання); убутку в межах затверджених норм; втрати чи нестачі; використання на виробничі, господарські та експлуатаційні потреби в межах установлених норм, у тому числі на підготовку зброї (боєприпасів) до зберігання або застосування, виготовлення сумішей, проведення аналізу, виконання будівельних та будівельно-монтажних робіт; знесення будівель і споруд через недоцільність їх використання та з метою будівництва на їх місці нових об`єктів.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затвердженим постановою Верховної ради України “Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі” № 243/95-ВР від 23 червня 1995 р. (надалі за текстом – “Положення про матеріальну відповідальність”).
Відповідно до пункту 2 Положення про матеріальну відповідальність відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
          Пунктом 10 Положення про матеріальну відповідальність передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
          Згідно пункту 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
          Відповідно до пункту 16 Положення про матеріальну відповідальність розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.
          Згідно пункту 17 Положення про матеріальну відповідальність командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Ухвалюючи рішення у справі, суд попередньої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного наказу з огляду на те, що під час проведення службового розслідування не було встановлено жодних фактичних обставин, які б свідчили що позивач не забезпечив своєчасного отримання даних про нестачу військового майна, законність його списання, вилучення із зразків військової техніки, тощо.
Виріб 5К85МА №Р00006 та виріб 5Е88 № А01002 приймались ОСОБА_1 згідно формулярів на вироби. Виправлення в формулярах про зміну номерів блоків та відсутність приладів та елементів виробів зазначені були лише у картках некомплекту. Первинних облікових документів, які підтверджують нестачу, надано не було, а оригінали зберігаються у технічній частині, дані про їх відсутність та про пере нумерацію блоків взяті з попередніх актів прийому-передачі та карток некомплекту, у яких є посилання про відсутність майна служби РАО на попередні акти прийому. Розбіжностей між актами прийому передачі ОСОБА_1 та картаками некомплекту з попередніми актами прийому-передачі та картками некомплекту немає. Акти прийому, акти технічного стану картками некомплекту до них були затверджені начальником служби РАо майором ОСОБА_5 , підписані членами інвентаризаційної комісії, погоджені з заступником командира військової частини з озброєння – начальником технічної частини підполковником ОСОБА_6 та затверджені командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_7 .
В попередніх актах прийому на вироби 5К85МА, 5Е88 від 10.10.2006 №№5/2, 4/2, від 02.10.2002 №№ 115/2, 116/2, від 31.03.2000 року №№ 119,120 вказується, що вироби були укомплектовані згідно актів прийому з недоліками, вказаними в картках некомплекту, що були додатками до них.
Згідно з актами від 29.03.2011 року №№ 2, 3 затвердженими командиром Іійськової частини НОМЕР_1 , виріб 5Е88 та виріб 5Ф20 технічно не справні, ЗІП відсутній на 100% згідно акту прийому від 02.10.2002 року № 116/2, акту прийому від 10.10.2006 року №5/2 та акту технічного стану від 10.11.2005 року №78.
Таким чином визначені недоліки на вироби існували починаючи с 2000 року.
Колегія суддів підтримує правову позицію окружного адміністративного суду та не погоджується, з висновком службового розслідування, що завдана шкода стала результатом  протиправної поведінки позивача, оскільки наявна нестача військового майна була зафіксована попередніми актами прийому-передачі, однак ніяких заходів керівництво військової частини, яке несе безпосередню відповідальність за належну організацію його зберігання  та використання, вжито не було. Також, керівництвом військової частини не вживались контрольні заходи перевірки  військового майна.
          Крім того, наданими суду документами не встановлені обов`язки ОСОБА_1 як матеріально відповідальної посадової особи за збереження та використання військового майна, яке було передано йому згідно актів прийому-передачі у 2011 р., такі обов`язки не передбачені і нормативно-правовими актами, які були предметом дослідження суду.
Згідно Положення № 243/95-ВР судом також не було встановлено, які додаткові витрати військовій частині спричинила виявлена нестача військового майна. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 – залишити без задоволення.
Рішення  Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року– залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          А.Ю. Кучма 

                                                                                                    Л.В. Бєлова

Повний текст постанови скалдено 20 січня 2020 року.