ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" лютого 2020 р.                                               Справа №5027/805-б/2012

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді          Матущака О.І.
суддів:          Бойко С.М.
          Бонк Т.Б.

За участю представників учасників у справі від:
апелянта: Маковійчук К.Я. (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу          Приватного сільськогосподарського підприємства “Аграрник лісовий”, с. Зруб Комарівський, Сторожинецький район, Чернівецька область №07/10-19/1 від 07.10.2019 (Вх. ЗАГС №01-05/3632/19 від 09.10.2019)
                    
на ухвалу          Господарського суду Чернівецької області від 29.08.2019 (суддя: Дутка В.В., повний текст ухвали складено та підписано 02.09.2019) 

у справі                    №5027/805-б/2012

за заявою                     Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівці, м. Чернівці

про банкрутство                                        Державного підприємства "Дослідне господарство «Центральне» Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України, м.Чернівці

ВСТАНОВИВ:
                    
Суть спору та фактичні обставини справи. 
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2012 за заявою управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства  «Дослідне господарство  «Центральне».
Постановою від 22.09.2016 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.
ПСП «Аграрник Лісовий» подав заяву про визнання кредиторських вимог (з врахуванням заяви про уточнення) на суму 13  366 649,83 грн, з них: заборгованість за надані послуги становить 3972973,71 грн, заборгованість за надані послуги на суму 8211176,00 грн, заборгованість за оплачену та не відвантажену сільськогосподарську продукцію на суму 1182500,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 29.08.2019 у справі №5027/805-б/2012 частково задоволено заяву ПСП «Аграрник Лісовий» про визнання поточних кредиторських вимог до банкрута на суму 13 366 649, 83 грн.; визнано поточні кредиторські вимоги ПСГП «Аграрник Лісовий» до ДП «Дослідне господарство «Центральне» на загальну суму боргу 657 900,00 грн - шоста черга, судового збору 3 842,00 грн - перша черга задоволення кредиторських вимог; зобов`язано ліквідатора банкрута Рабанюка В.С. включити поточні кредиторські вимоги ПСГП «Аграрник Лісовий» до реєстру вимог кредиторів ДП «Дослідне господарство «Центральне».
Ухвала суду в частині задоволення кредиторських вимог за надані послуги в 2018 році на суму 188 400,00 грн згідно акту №1 від 16.08.2018 мотивована тим, що такі вимоги документально підтверджені та визнані банкрутом. 
В частині визнання кредиторських вимог на суму 469 500,00 грн ухвала суду обґрунтована відсутністю доказів поставки озимого ріпака на суму попередньої оплати.
Ухвала суду в частині відмови у визнанні 3 784 573,71 грн кредиторських вимог мотивована тим, що ухвалою суду від 04.03.2019 у цій же справі встановлено відсутність заборгованості заборгованість ДПДГ «Центральне» перед ПСП «Аграрник лісовий» за отримані послуги по вирощуванні сої урожаю 2017 року в сумі 3 784 573,73 грн.
В частині відмови у визнання кредиторських вимог на суму 8 211 176,00 грн за надані послуги в 2017 році згідно актів №7 від 21.08.2017, №8 від 01.09.2017, №10 від 01.10.2017 ухвала суду обґрунтована тим, що акти не підписані замовником - ДПДГ «Центральне», а проведення реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 1368529,35 грн та акти звіряння розрахунків не є доказами надання кредитором послуг банкруту.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
ПСП «Аграрник лісовий» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у визнанні кредиторських вимог на суму 8  766  176, 12 грн, в цій частині прийняти нове рішення, яким визнати поточні грошові вимоги на вказану ухвалу. У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що суд безпідставно відхилив грошові вимоги на суму 8 211 176,00 грн, оскільки на виконання умов укладених трьохсторонніх угод від 22.05.2015 №5/1 та від 25.02.2016 №77/02 ПСП «Аграрник лісовий» було надано послуги ДПДГ «Центральне» на загальну суму 8   211  176,12 грн, що підтверджується актами наданих послуг. Крім цього, скаржник зазначає, що надані послуги підтверджуються також реєстрацією податкових накладних та формуванням податкового кредиту. А отже, апелянт вважає, що заявлені поточні кредиторські вимоги підтверджені належним чином. 
Сторонами відзивів на апеляційну скаргу не подано. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надіслало заяву про розгляд справи без участі представника. 
Сторонами відзивів на апеляційну скаргу не подано.
Інших клопотань, заяв в порядку  ст.207 ГПК України  сторонами заявлено не було.
Оцінка суду.
Відповідно до ч. 6  ст. 12 Господарського процесуального кодексу України  господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
З  21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Водночас, враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду є ухвала суду від 29.08.2019, а також, що боржника визнано банкрутом 22.09.2016, до спірних правовідносин належить застосовувати Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що стала чинною з 19.01.2013 (надалі Закону про банкуртство).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону  про банкрутство, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Згідно ч.1 ст. 38 вказаного Закону,  з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:
господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;
строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;
у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;
припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;
відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;
продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;
скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;
вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;
виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 22.05.2015 укладено трьохстороння угода №1/5 по забезпеченню реалізації договору №АКЦ-ДПЦ від 14.07.2014 та відступлення права вимоги між ТОВ «Акрополе» (сторона-1), ДПДГ «Центральне» (сторона-2), ПСП «Аграрник Лісовий» (сторона-3). 
Відповідно до п.п.1.1, 9.1-9.4 вказаної угоди, у порядку та на умовах, визначених цією угодою, сторона-1 передає стороні-3 права контрактанта за договором №АКЦ-ДПЦ від 14.07.2014, укладеним між стороною-1 (контрактант) та стороною-2 (виробник), в частині сприяння у вирощуванні та придбання сільськогосподарської продукції 2015-2016 року виробництва.
Ця Угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення їх печатками. 
Дана Угода діє до 31.10.2016. 
З моменту завершення чинності цією угодою, сторона-3 втрачає права контрактанта за договором № АКЦ - ДПЦ від 14.07.2014, та умови договору № АКЦ - ДПЦ від 14.07.2014 продовжують діяти для сторони-1 та сторони-2. 
Якщо сторона-1 не узгодить виробничу програму на 2017-2018рр. до 31.07.2016 з стороною-2 дана угода продовжує діяти до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до моменту його повного виконання на площі 820 га. 
У разі якщо сторона-1 з`явиться, узгодить виробничу програму на 2017рік або на 2018рік та відшкодує понесені витрати на сприяння у вирощуванні сільськогосподарської продукції стороні-3, сторона-3 втрачає права контрактанта за договором № АКЦ-ДПЦ від 14.07.2014 та умови договору № АКЦ-ДПЦ від 14.07.2014 продовжують діяти для сторони-1 та сторони-2.
В подальшому 25.02.2016 укладена трьохстороння угода по забезпеченню реалізації договору №805/07-01 від 10.07.2014 між ФОП Нагірняком Гаврилом Гавриловичем (сторона-1), ДПДГ «Центральне» (сторона-2), ПСП «Аграрник Лісовий» (сторона-3). 
Відповідно до п.п.1.1, 9.2 вищезазначеної угоди, сторона-3 за погодженням сторони-1 зобов`язується на власний ризик, власними або найманими виробничими потужностями та за власні кошти протягом 2016-2018рр. виконати повний комплекс робіт по вирощуванню сільськогосподарської продукції, зазначеної у додатку №1 (технологічна карта) на земельній ділянці, яка знаходиться на території Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області загальною площею 700 га згідно додатку №2 (схема розміщення земельних ділянок). 
Сторона-2 зобов`язується протягом 2016-2018 виробляти сільськогосподарську продукцію і передавати її у власність стороні-3, а сторона-3 зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її за ринковими цінами, які складають на момент передачі продукції в кількості, яка компенсує вартість наданій стороною-3 послуг по вирощуванню сільськогосподарської продукції та внесений стороною-1 авансовий платіж згідно п.4.6, п.4.8 договору №805/07-01 від 10.07.2014.
Угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення печатками сторін, та діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до моменту його повного виконання.
Як підтверджується матеріалами справи, на виконання трьохсторонніх угод протягом 2017-2018 років сторона-3 надала послуги стороні-2 на загальну суму 3  972  973,71 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг №5 від 01.08.2107 на суму 1047200,00 грн, №6 від 16.08.2017 на суму 2 296 373,71 грн., №11 від 16.10.2017 на суму 441000,00 грн, №1 від 16.08.2018 на суму 188 400,00 грн, в тому числі: у 2017 надані послуги на суму 3784573,71 грн., у 2018 на суму 188 400,00 грн.
Водночас як підтверджується матеріалами справи, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 04.03.2019 відмовлено у задоволенні позову банкрута до ПСП «Аграрник лісовий» про стягнення 3  176 562,84 грн заборгованості за договорами контрактації сільськогосподарської продукції  від 14.07.2014 та трьохсторонніх угод від 22.05.2015 та 25.02.2016.
Так, господарським судом у вказаній ухвалі встановлено, що згідно акту взаємозаліку зустрічних вимог від 01.12.2017 визначено заборгованість ДПДГ «Центральне» перед ПСП «Аграрник лісовий» за отримані послуги по вирощуванні сої урожаю 2017 року в сумі 3 784 573,73 грн, а заборгованість ПСП «Аграрник лісовий» перед ДПДГ «Центральне» за відвантажену сільськогосподарську продукцію урожаю 2017 року становить 3  784 830,84 грн.  За домовленістю про взаємозалік заборгованості сторони дійшли згоди про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3  784 573,73 грн.
Актами звіряння розрахунків з дебіторами та кредиторами станом на 01.01.2018, 01.02.2018, 01.12.2018 засвідчено відсутність заборгованості між сторонами.
Відповідно до ч. 4  ст. 75 Господарського процесуального кодексу України  обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи. Обставини можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини було встановлено.
Отже, враховуючи наведені норми законодавства, встановлені ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 04.03.2019 у справі №5027/805-б/2012 вищевказані обставини, не доказуються при вирішенні даного спору.
Відтак суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що грошові вимоги в частині  3 784 573,71 грн заявлені безпідставно та не підлягають до визнання судом.
З огляду на те, що з моменту визнання його банкрутом господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції та у банкрута не виникає жодних додаткових, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, що передбачено зазначеною вище ч.1 ст. 38 Закону про банкрутство, продовження здійснення боржником такої діяльності  не пов`язаної із завершенням виробничого циклу є неправомомірною за наслідками якої, у такого не виникло і не могло виникнути додаткові зобов`язання, в т.ч. і перед поточним крелдитором (апелянтом).
Наслідком такої  діяльності поточного кредитора і боржника на виконання зазначених вище угод, є діяльністю на власний ризик без законодавчо встановленого виникнення обов`язкових до виконання зобов`язань.      
Окрім цього, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що визнання судом першої інстанції  заборгованості боржника перед кредитором  за надані послуги в 2018 році на суму 188 400,00 грн згідно акту №1 від 16.08.2018 є необгрунтованим, оскільки така виникла в період після визнання боржника банкрутом і не пов`язана із здійсненням ліквідаційної процедури чи завершенням виробничого циклу. Проте, оскільки боржником не була подана апеляційна скарга в цій частині, враховуючи межі апеляційного перегляду, зазначені вище ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не вправі приймати переглядати оскаржуване судове рішення у цій частині.
Стосовно грошових вимог в сумі 8 211 176,00 грн. за надані послуги в 2017 році згідно актів №7 від 21.08.2017, №8 від 01.09.2017, №10 від 01.10.2017 судова колегія також приходить до аналогічного висновку про їх необгрунтованість з огляду на період виникнення з урахуванням зазначеної ч.1 ст. 38 Закону України про банкрутство.
Окрім, судом апеляційної інстанції визнається також правомірним висновок суду першої інстанції щодо вимог у означений частині і за означений період, що вищезазначені акти не підписані замовником - ДПДГ «Центральне», а відмітка агронома Бажанського про відсутність зауважень та заперечень по виконаній роботі не є належним доказом прийняття послуг замовником - ДПДГ «Центральне». 
Як підтверджується матеріалами справи, кредитор надав суду листи від 02.10.2017, 02.11.2017, 04.12.2017, згідно яких надсилав ДПДГ «Центральне» акти №7 від 21.08.2017, №8 від 01.09.2017, №10 від 01.10.2017 для підписання та повернення інших екземплярів. Однак, доказів відправки та одержання зазначених листів банкрутом до  матеріалів справи не додано. 
А отже, грошові вимоги на суму 8 211 176,00 грн. згідно актів №7 від 21.08.2017, №8 від 01.09.2017, №10 від 01.10.2017 документально не підтверджені, виникли у період, коли законодавчо заборонено боржнику здійснювати господарську діяльність, тому судом першої інстанції правомірно відхилені.
Щодо грошових вимог  ПСП «Аграрник лісовий» на суму 1 182 500,00 грн, колегія суддів зазначає таке.
Як підтверджується матеріалами справи згідно рахунку банкрута №1 від 12.09.2018 на суму 555 000,00 грн з призначенням платежу: «оплата згідно трьохсторонньої угоди №77/02 від 25.02.2016 розд.№4 пункту 4.6.», ПСП «Аграрник лісовий» перерахував кошти в сумі 555 000,00 грн згідно платіжних доручень №666, від 14.09.2018, №670 від 17.09.2018, №676 від 19.09.2018 №678 від 19.09.2018, № 679 від 20.09.2018, № 680 від 20.09.2018.
Крім цього, згідно рахунку №2 від 24.09.2018 на суму 876402,48 грн з призначенням платежу: «попередня оплата за озимий ріпак урожаю 2018 року згідно договору №1/5 від 22.05.2015 року» ПСП «Аграрник лісовий» перерахував кошти в сумі 627500,00 грн згідно платіжних доручень №687 від 27.09.2018, №690 від 02.10.2018, №691 від 02.10.2018.
Кредитор звернувся до банкрута з заявою від 03.10.2018 про повернення 158 000,00 грн на рахунок, враховуючи, що потрібно було перерахувати платіжним дорученням № 691 від 02.10.2018 кошти в сумі 92 000,00 грн, а фактично перераховано 250 000,00 грн.
04.10.2018 банкрут повернув на рахунок кредитора кошти в сумі 158000,00 грн, що підтверджується випискою з рахунку ДП ДГ «Центральне».
При цьому, матеріалами справи встановлено, що банкрут не виконав зобов`язань з поставки озимого ріпака в кількості 85 220 кг, у зв`язку з чим кредитор звертався з претензіями від 01.02.2019, від 10.05.2019 про повернення коштів в сумі 876 402,48 грн.
З огляду на зазначене, судом апеляційної інстанції враховується, що п.4.6 трьохсторонньої угоди №77/02 від 25.02.2016 визначено обов`язок ПСП «Аграрник лісовий» сплатити банкруту мінімальну суму коштів у розмірі 555000,00 грн  незалежно від розміру зібраного врожаю, понесених витрат на вирощування сільськогосподарської продукції, форс-мажорних обставин, грошові вимоги до банкрута  в частині 555 000,00 грн не підлягає визнанню.
Отже, враховуючи перерахування кредитором попередньої оплати за врожай на суму 627 500,00 грн та повернення банкрутом коштів у сумі 158 000,00 грн, залишок неповернутих коштів складає 469 500,00 грн.
Враховуючи відсутність доказів поставки озимого ріпака на суму попередньої оплати, вимоги ПСП «Аграрник лісовий» до банкрута на суму 469 500,00 грн хоча і не є обгрунтованими в силу періоду виникнення таких зобов`язань, тобто після визнання боржника банкрутом, проте, апеляційна скарга щодо таких вимог не подавалася і відповідно не може бути предметом апеляційного перегляду.  
Беручи до уваги зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість судового рішення першої інстанції враховуючи межі та доводи оскарження, та відповідно про необґрунтованість поданої апеляційної скарги. 
          Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч.ч. 1, 2 ст. 76, ч.ч 1, 2 ст. 77, ч.ч 1-3 ст. 86  ГПК України, дотримуючись принципу змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, оскільки апелянтом не доведено належними доказами та обставинами справи обґрунтованість вимог, викладених у апеляційній скарзі, у задоволенні такої належить відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 

Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 29.08.2019 у справі            №5027/805-б/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Аграрник лісовий» - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей передбачених Кодексом України з питань банкрутства. 

Справу повернути  до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.02.2020

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          С.М. Бойко

                                                                                                    Т.Б. Бонк