ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3339/20 Справа № 175/957/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року                                        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарська фірма “Агростар” на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарська фірма “Агростар” до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Дар Миколаївка” про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и л а:

       У березні 2019 року ТОВ “Сільськогосподарська фірма “Агростар” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ “Агро Дар Миколаївка” про визнання договору оренди землі недійсним.
       Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року зупинено провадження у цивільній справі №175/957/19-ц за позовом ТОВ «Сільськогосподарська фірма «Агростар» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агро Дар Миколаївка» про визнання договору оренди землі недійсним до вступу в законну силу рішення по справі №175/2182/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Сільськогосподарська фірма «Агростар», третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним договору оренди, яка перебуває в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
       Не погодившись з такою ухвалою суду, ТОВ «Сільськогосподарська фірма «Агростар» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просили ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи №175/957/19 достатньо доказів, належна оцінка яких дозволить встановити обставини, які входять до предмету доказування у справі; у справі №175/2182/19-ц, яка переглядається, в обґрунтування позову ОСОБА_1 стверджує, що оспорюваний договір оренди землі ОСОБА_2 з ТОВ “СФ “Агростар” не підписував, проте жодного документу чи іншого доказу, підтверджуючого цю обставину ОСОБА_1 не надала та свідомо затягує судовий розгляд.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику. 
       Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.
       Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи неможливо здійснювати до вирішення справи №175/2182/19-ц, що перебуває у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, яка об`єктивно може вплинути на вирішення даної справи по суті.
       Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.
       Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, які є вичерпними.
       Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
       Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
       З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
       Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
       За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
       Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
       З матеріалів справи вбачається, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
       Наявність іншої справи та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, не може бути підставою для зупинення провадження у даній справі.
       Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
       Таким чином, суди зобов`язані при вирішенні питання щодо зупинення провадження по справі перевіряти і той факт, що така процесуальна дія не вплине на розумність тривалості судового розгляду конкретної справи.
       Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. 
       Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. 
       Із матеріалів даної справи вбачається, що справа перебуває в провадженні суду першої інстанції з березня 2019 року. Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що зупинення провадження у справі призведе до порушення розумних строків розгляду справи та порушить права сторін на своєчасність її розгляду.
       Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими.
       Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарська фірма “Агростар” задовольнити.

       Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

       Повний текст постанови складено 19 лютого 2020 року.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

               Судді:                                                 Куценко Т.Р. 

                                                                        Макаров М.О.