ПОСТАНОВА 
іменем України

09 січня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 385/1874/18
провадження № 22-ц/4809/113/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН», 
треті особи без самостійних вимог - Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватний виконавець Корольов Вадим В`ячеславович, Територіальний сервісний центр №3545 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області Міністерства внутрішніх справ України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2019 рокуу складі судді Панасюка І.В.,
ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» (далі по тексту - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон») про визнання договору фінансового лізингу дійсним та скасування арештів.
В обґрунтування позову вказав, що 20 листопада 2014 року, між ним та TOB «Лізингова компанія Еталон» було укладено договір фінансового лізингу №001663 з відповідними додатками. За умовами зазначеного договору лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав у володіння предмет лізингу, а саме: транспортний засіб Chevrolet Aveo, 2014 року випуску разом із свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 24 грудня 2014 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комплект ключів, сервісну книжку та талони на пальне. Після сплати всіх лізингових платежів та викупної вартості за вищезазначений автомобіль 12 жовтня 2018 року між ним та TOB «Лізингова компанія Еталон» було укладено договір купівлі-продажу предмета лізингу №001663/01, додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №001663 від 20 листопада 2014 року, акт приймання передачі транспортного засобу (автомобіля) №0001663/01 від 12 жовтня 2018 року. TOB «Лізингова компанія Еталон» було видано довідку від 12 жовтня 2018 року про те, що ОСОБА_1 дійсно викупив транспортний засіб, що був предметом лізингу відповідно до договору фінансового лізингу №001663 від 20 листопада 2014 року, а саме: автомобіль Chevrolet Aveo, номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Звернувшись до територіального сервісного центру №3545 регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області з метою перереєстрації вказаного автомобіля згідно з договором купівлі продажу від 12 жовтня 2018 року №001663/01 з TOB «Лізингова компанія Еталон» на себе дізнався про наявність ряду арештів та заборон в базі НАІС на відчуження майна лізингової компанії, у тому числі й на вказаний автомобіль, у зв`язку із чим одержав відмову сервісного центру МВС від 26 жовтня 2018 року. Відповідно до листа від сервісного центру №3545 26 жовтня 2018 року за №31/11/3545-1032 підставою для відмови в перереєстрації вказаного автомобіля, окрім накладених арештів у кримінальних провадженнях, є накладений 01 жовтня 2018 року арешт Територіальним сервісним центром 8043 м. Києва на підставі постанови приватного виконавця Корольова В.В., виконавче провадження №52776637, та дані в системі відеконтроль «Рубіж», які внесені на підставі постанови державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Кущ В.В., виконавче провадження №54734635. Посилався на те, що він, як лізингоотримувач виконав усі умови договору фінансового лізингу, сплатив усі лізингові платежі та викупну вартість за вищезазначений автомобіль, отримав всі правовстановлюючі документи, що свідчить про набуття ним у власність автомобіля. Втім неможливість перереєстрації предмета лізингу на себе, яка пов`язана з об`єктивними причинами, а саме: накладеними арештами на майно лізингодавця, порушує його право власності, яке підлягає судовому захисту шляхом скасування накладених арештів, з наступних підстав. Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою нотаріального посвідчення вказаного договору, проте останнім договір фінансового лізингу так посвідчений і не був, що свідчить про ухилення лізингодавця від нотаріального посвідчення договору фінансово лізингу.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати дійсним договір фінансового лізингу від 20 листопада 2014 року №001663, укладений між ОСОБА_1 та TOB «Лізингова компанія Еталон», зняти арешт, розшук та заборону на відчуження з належного на праві власності ОСОБА_1 транспортного засобу - автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , накладений постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Кущ В.В. в рамках виконавчого провадження №54734635, зняти арешт та заборону на відчуження з належного на праві власності ОСОБА_1 транспортного засобу - автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , накладений постановою приватного виконавця Корольова В.В. в рамках виконавчого провадження №52776637 та судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати  та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. 
Приватний виконавець Корольов Вадим В`ячеславовичнаправив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Представник Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області Міністерства внутрішніх справ УкраїниБокатенко Ю.О. не заперечував проти доводів апеляційної скарги.
Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. 
Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності відповідача та третіх осіб на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 20 листопада 2014 року, між ОСОБА_1 та TOB «Лізингова компанія Еталон» було укладено договір фінансового лізингу №001663 з відповідними додатками (т.1 а.с.13-18).
На підставі вказаного договору лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав у володіння предмет лізингу, а саме: транспортний засіб Chevrolet Aveo, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , разом із свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 24.12.2014, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комплект ключів, сервісну книжку та талони на пальне, що підтверджується актом приймання передачі предмета лізингу, підписаного сторонами 29 грудня 2014 року, заявою про зміну предмету лізингу від 10 грудня 2014 року, рахунком фактурою №214110-Y01289/1 від 10 грудня 2014 року (т.1 а.с.19-21).
Після сплати всіх лізингових платежів та викупної вартості за вищезазначений автомобіль, відповідно до п.11 договору фінансового лізингу 12 жовтня 2018 року між позивачем та TOB «Лізингова компанія Еталон» було укладено договір купівлі-продажу предмета лізингу №001663/01, додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу від 20 листопада 2014 року №001663, акт приймання передачі транспортного засобу (автомобіля) від 12 жовтня 2018 року №0001663/01 (т.1 а.с.22-24).
TOB «Лізингова компанія Еталон» було видано довідку від 12.10.2018 про те, що ОСОБА_1 дійсно викупив транспортний засіб, що був предметом лізингу відповідно до договору фінансового лізингу №001663 від 20.11.2014 року, а саме: автомобіль Chevrolet Aveo, номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.25).
Як убачається з листа від 26 жовтня 2018 року №31/11/3545-1032 підставою для відмови в перереєстрації вказаного автомобіля, окрім накладених арештів у кримінальних провадженнях, є накладений 01 жовтня 2018 року арешт Територіальним сервісним центром 8043 м. Києва на підставі постанови приватного виконавця Корольова В.В., виконавче провадження №52776637, та дані в системі відеоконтроль «Рубіж», які внесені на підставі постанови державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Кущ В.В., виконавче провадження №54734635 (т.1 а.с.26).
Встановлено, що позивач звертався до відповідача із вимогою нотаріального посвідчення вказаного договору, що підтверджується листами від 25 червня 2015 року, 02 вересня 2015 року та 23 листопада 2015 року, які одержані відповідачем та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, проте останнім договір фінансового лізингу посвідчений не був(т.1 а.с.98, 99-101).
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Відповідно до ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Водночас, згідно з ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно ж до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 03 червня 2016 року «Про судову практику про зняття арешту майна» відповідачами у такій категорії справ є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа якій передано майно, якщо воно було реалізоване. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що всупереч зазначеним нормам закону не було залучено всіх осіб у справі, а саме в якості відповідачів - стягувачів у виконавчих провадженнях №52776637 та №54734635, враховуючи те, що порушуються їхні інтереси, оскільки реалізація майна, у тому числі й спірного автомобіля, сприятиме реальному виконанню ухвалених на користь стягувачів судових рішень та досягнення завдань виконавчого провадження.
Натомість, зазначеними ОСОБА_1 відповідачем та третіми особами, не оспорюються право позивача на майно. Зокрема, треті особи - Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та приватний виконавець є лише особами, які накладали арешт на користь стягувачів та вносили дані до реєстру.
З огляду на наведене правильним є висновок суду першої інстанції про відсутінсть підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене вище судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2019 рокубез змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 січня 2020 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний