ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Каракашьян С.К.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2020 року                                                                                        Справа № 640/20008/18

        Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                                Епель О.В., 
суддів:                                                        Губської Л.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря                               Лісник Т.В.,
позивача                                         ОСОБА_1 ,
у присутності вільних слухачів          Руденської Л.Л., Паркіної А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про                     визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив:
1) визнати протиправними дії відповідача щодо скасування позивачу відсотку грошового забезпечення з 82% до 77%, призначеного у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції станом на 31.12.2005 та скасованого Законом України від 04.04.2006 № 3591-4 «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» після виходу на пенсію;
2) визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу відсотку грошового забезпечення з 80% до 70% при перерахунку пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»;
3) визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування розміру додаткового грошового забезпечення у ході перерахунку пенсії позивача у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»;
4) визнати протиправними дії відповідача щодо відтермінування виплат пенсії позивача у 2018 та у 2019 роках при здійсненні її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»;
4) зобов`язати відповідача здійснити новий перерахунок та виплату позивачу пенсії з 2006 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції станом на 31.12.2005 у розмірі 82 % грошового забезпечення;
5) зобов`язати відповідача здійснити новий перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.01.2018 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 82 % грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу - 9 160,00 грн., окладу за військове звання - 1 480,00 грн., процентної надбавки за вислугу років - 5 320,00 грн., з включенням до перерахунку усіх надбавок та доплат, встановлених при виході на пенсію, загальною сумою, без відтермінування виплат і без обмеження максимальним розміром;
6) зобов`язати відповідача компенсувати позивачу різницю між перерахованою пенсією та вже проведеними виплатами з 01 січня по листопад 2018 року у сумі 154 419,10 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково: 
1) визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу відсотку грошового забезпечення з 82% до 77%, призначеного відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції станом на 31.12.2005 та скасованого Законом України від 04.04.2006 № 3591-4 «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» після виходу на пенсію;
2) зобов`язано відповідача здійснити новий перерахунок та виплату позивачу пенсії з 2018 року у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції станом на 31.12.2005, у розмірі 82 % грошового забезпечення;
3) зобов`язано відповідача здійснити новий перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.01.2018 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 82 % грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу - 9 160,00 грн., окладу за військове звання - 1 480,00 грн., процентної надбавки за вислугу років - 5 320,00 грн. загальною сумою, без відтермінування виплат і без обмеження максимальним розміром.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з набранням чинності постановою КМУ № 704 у позивача виникло право на перерахунок його пенсії, який може бути здійснений відповідачем виключно на підставі довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення, який підлягає врахуванню для перерахунку пенсії позивача, а також з того, що постановою КМУ № 103 визначено види грошового забезпечення, з яких розраховується пенсія, і  довідка, на підставі якої позивачу здійснено перерахунок пенсії не містила додаткових видів грошового забезпечення, про які просить позивач.
Крім того, суд зазначив, що станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин постанова КМУ № 103 була чинною, а тому правомірно застосована відповідачем.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що внесення змін до законодавства не може бути підставою для зменшення відсоткового коефіцієнту, з урахуванням якого розраховано пенсію.
Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що на час розгляду його позовної заяви рішенням суду у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили та вже переглянуто Верховним Судом, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103, а тому встановлені нею обмеження та порядок розрахунку і виплати пенсії були неправомірно застосовані відповідачем при здійсненні перерахунку його пенсії. 
Також у своїй скарзі апелянт посилається на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 № 4-рп/2015 та наполягає на його застосуванні до спірних правовідносин у цій справі.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших громадян ГУ ПФУ в м. Києві.
З грудня 2005 року до березня 2014 року позивач отримував пенсію за вислугу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Пенсія була обчислена з 82% грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років 40% та інших видів додаткового грошового забезпечення, що разом складало 4 639,32 грн.
На час його звільнення позивача з військової служби розмір його пенсії становив 77% відповідних сум грошового забезпечення. Однак, оскільки він має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, йому відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) розмір відповідних сум грошового забезпечення був збільшених на 5 %. 
У квітні 2006 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено перерахунок пенсії позивача без врахування надбавки 5 %.
У березні 2014 року позивача за власним бажанням переведено з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності, проведено перерахунок його пенсії у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення.
У зв`язку зі встановленням нових розмірів грошового забезпечення, позивачу була перерахована пенсія з 70 % грошового забезпечення з включенням посадового окладу у розмірі 9 160,00 грн., окладу за військове звання у розмірі 1 480,00 грн., процентної надбавки за вислугу років у розмірі 50% - 5 320,00 грн.
Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно застосовано менший відсотковий коефіцієнт для перерахунку його пенсії, не враховано всіх отримуваних ним під час проходження служби видів грошового забезпечення та застосовано порядок розрахунку та виплати пенсії, визначений постановою КМУ № 103, а не законом, звернувся до суду з цим позовом. 
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 р. № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 р. №794-VII (далі - Закон №794-VII), «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 р. № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 р. № 45 (далі - Порядок № 45), постановою КМУ від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у редакції, чинній на момент  виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 103), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. №3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до п.п. 1-3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.
Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).
Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
У п. 24 Порядку № 3-1 передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.
Згідно з абз. 7 п. 5 Порядку № 45 у редакції, яка була чинною до внесення до неї змін постановою КМУ № 103, додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.
24.02.2018 р. набула чинності Постанова № 103, якою було внесено зміни, зокрема до п. 1 Порядку № 45, який викладено у новій редакції, а саме: «Пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України».
Пунктом 1 Постанови № 103 вирішено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Постановою № 103 було чітко визначено та регламентовано порядок та особливості здійснення перерахунку пенсії особам відповідно до статті 63 Закону, які мають право на пенсію відповідно до цього Закону.
Зазначена Постанова № 103 була прийнята КМУ. Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначає Закон України Закон № 794-VII.
За змістом ст.ст. 49, 52 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Зупинення дії акта Кабінету Міністрів України Президентом України на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України має наслідком зупинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання зупиненого акта Кабінету Міністрів України, здійснення повноважень, визначених цим актом.
Винесення Конституційним Судом України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України акта Кабінету Міністрів України, ухвали про припинення конституційного провадження у справі або визнання акта Кабінету Міністрів України таким, що відповідає Конституції України, відновлює дію цього акта.
Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.
Постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон № 3166-VI.
У розумінні частини першої статті 1 Закону № 3166-VI систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.
Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України (ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону № 3166-VI).
У частинах першій та третій статті 21 Закону № 3166-VI закріплено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.
Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.
Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 1, 2 Положення № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Пунктом 7 Положення № 280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 2 Положення № 28-2 встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як рішення, прийняте КМУ, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ, так і відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.12.2018 р. у справі № 686/15836/16-а та від 27.02.2019 р. у справі №753/23503/16.
Разом з тим, Постановою № 103 КМУ змінив механізм реалізації прав відповідної категорії осіб, передбачивши перерахунок пенсії військовослужбовцям та деяким іншим особам з урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 01.03.2018 р.: окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Врахування інших видів грошового забезпечення цією постановою не передбачено.
Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 240/6263/18.
При цьому, колегія суддів враховує, що рішенням суду у справі №  826/3858/19, яке набрало законної сили 05.03.2019, визнано нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ № 103, але до цього часу, тобто зокрема на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі та ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі, вказані норми діяли та підлягали застосуванню суб`єктами владних повноважень, зокрема й ГУ ПФУ в м. Києві.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 2040/6740/18.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що перерахунок пенсії позивача був здійснений відповідачем на підставі довідки уповноваженого органу про розмір його грошового забезпечення та відповідно до порядку, передбаченого Постановою КМУ № 103, який був чинним на той час та підлягав безальтернативному застосуванню відповідачем.
Доводи апелянта про те, що на час розгляду його позовної заяви рішенням суду у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили та вже переглянуто Верховним Судом, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103, а тому встановлені нею обмеження та порядок розрахунку і виплати пенсії були неправомірно застосовані відповідачем при здійсненні перерахунку його пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, викладених вище.
Твердження апелянта щодо необхідності застосування при вирішенні цього судового спору рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 № 4-рп/2015, апеляційний суд приймає до уваги, але зазначає, що постановою № 103 КМУ змінив механізм реалізації прав відповідної категорії осіб і на час виникнення саме спірних у цій справі правовідносин у відповідача не було достатніх правових підстав для невиконання цієї постанови КМУ. 
Надаючи оцінку всім доводам позивача та апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Враховуючи вищевикладене та перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 16 січня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: