ПОСТАНОВА
Іменем України

06 грудня 2019 року 
Київ

справа №820/5274/16
адміністративні провадження №К/9901/23323/18
                                                           № К/9901/23322/18
                                                           № К/9901/23325/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Калашнікової О.В.,
суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 820/5274/16

за позовом ОСОБА_1 до Харківської районної державної адміністрації Харківської області про скасування розпоряджень, поновлення на посаді,

за касаційними скаргами  Харківської районної державної адміністрації Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Курило Л.В., суддів: Присяжнюк О.В., Русанової В.Б.), Анікейцевої Зінаїди Василівни на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року про прийняття додаткової постанови (колегія суддів у складі головуючого судді - Курило Л.В., суддів: Присяжнюк О.В., Русанової В.Б.) та на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року (головуючий суддя - Нуруллаєв І.С.) і постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року    (колегія суддів у складі головуючого судді - Курило Л.В., суддів: Присяжнюк О.В., Русанової В.Б.)
І РУХ СПРАВИ
1.           У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила суд:
- визнати неправомірними і недійсними та скасувати розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 196-к від 25.08.2016 р. "Про звільнення ОСОБА_1 ";
- скасувати в частині п. 1.3, 2.2, 3.1 та п.9 розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області №158-к від 21.06.2016 р.;
- скасувати в частині п.1 розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області №160-к від 23.06.2016 р.;
- поновити ОСОБА_1 на займану посаду керівника апарату Харківської районної державної адміністрації..
2.          Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні позову.
3.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року апеляційний суд вирішив постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про скасування розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 196-к від 25.08.2016 року та поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Харківської районної державної адміністрації Харківської області та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити. Скасувати розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 196-к від 25.08.2016 року. Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Харківської районної державної адміністрації Харківської області. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2017р. по справі №820/5274/16 залишити без змін.
4.          На адресу Харківського апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткової постанови по справі №820/5274/16. У заяві позивачка вказувала, що колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду при винесенні 21 березня 2017 року постанови по справі №820/5274/16, якою її поновлено на посаді керівника апарату Харківської районної державної адміністрації Харківської області, не прийняла рішення про виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
5.          За результатами розгляду даної заяви ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткової постанови по справі №820/5274/16 відмовлено. 
6.           ОСОБА_1 не погодилась із зазначеними вище постановами судів першої та апеляційної інстанції, а також ухвалою апеляційного суду про відмову в ухваленні додаткового рішення, та звернулась із касаційними скаргами до Вищого адміністративного суду України, в яких просила: скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року і постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення; скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року та направити справу на новий розгляд в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
7.          Харківська районна державна адміністрація Харківської області також звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, в якій просила її скасувати, залишивши в силі постанову суду першої інстанції.
8.          Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року, 20 квітня 2017 року та 13 квітня 2017 року відкриті касаційні провадження за касаційними скаргами Харківської районної державної адміністрації Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року про прийняття додаткової постанови та на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року і постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року. 
9.          З 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.
10.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи вказані касаційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: Шарапа В.М. (судді-доповідача), суддів: Бевзенко В.М., Данилевич Н.А., про що складені протоколи від 15 лютого 2018 року.
11.          У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Шарапа В.М. (відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційних скарг у справі № 820/5274/16. 
12.          Протоколами повторного автоматизованого розподілу від 31 травня 2019 року касаційні скарги у справі № 820/5274/16 передані на розгляд колегії суддів у складі: Калашнікова О.В. (головуючий суддя), судді: Білак М.В., Губська О.А.
13.          Харківська районна державна адміністрація Харківської області надала заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року про відмову в прийнятті додаткової постанови по справі №820/5274/16, в яких просила залишити її без задоволення, а зазначену вище увалу суду апеляційної інстанції - без змін. Вказала, що на момент розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій позивач не заявляла вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому у суду не було підстав вирішувати дане питання. Крім того, на даний момент позивача поновлено на посаді та здійснено всі належні їй виплати за час вимушеного прогулу.
II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14.           ОСОБА_1 працювала на посаді керівника апарату Харківської районної державної адміністрації, що підтверджується записами в її трудовій книжці, копія якої долучена до матеріалів справи ( т.1 а.с.10).
15.          14.06.2016 р. головою Харківської обласної державної адміністрації видано доручення № 01-28/453 "Про забезпечення раціонального використання бюджетних коштів та оптимізації чисельності працівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації та районних державних адміністрацій" , яким з метою вжиття заходів, спрямованих на забезпечення раціонального використання бюджетних коштів та оптимізацію чисельності працівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації та районних державних адміністрацій, відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України, пункту 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", Законів України "Про державну службу", "Про місцеві державні адміністрації", Кодексу законів про працю України доручено, зокрема, головам районних державних адміністрацій: вжити відповідно до чинного законодавства України та з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2005 р. № 179 "Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій" (зі змінами) заходів щодо оптимізації чисельності працівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації та районних державних адміністрацій з метою забезпечення утримання працівників в межах фонду заробітної плати, затвердженого у кошторисі; забезпечити затвердження у встановленому порядку штатних розписів структурних підрозділів обласної державної адміністрації та районних державних адміністрацій; забезпечити неухильне дотримання чинного законодавства України під час попередження про зміну істотних умов державної служби (праці) та вивільнення відповідних працівників у зв`язку з оптимізацією чисельності працівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації та районних державних адміністрацій ( т.1 а.с.26-27).
16.          На виконання вказаного доручення Харківською районною державною адміністрацією Харківської області підготовлено штатний розпис апарату Харківської районної державної адміністрації на 2016 рік, який 30.06.2016 р. затверджено заступником голови - керівником апарату Харківської обласної державної адміністрації Аббакумовим В.Ю. ( а.с.28-30).
17.          21.06.2016 р. головою Харківської районної державної адміністрації Харківської області видано розпорядження "Про структуру районної державної адміністрації" № 158-к , яким з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №271 "Про затвердження критеріїв визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування", затверджено, зокрема, перелік структурних підрозділів апарату райдержадміністрації, перелік управлінь, відділів та інших структурних підрозділів райдержадміністрації, встановлено граничну чисельність працівників апарату та інших структурних підрозділів райдержадміністрації. Відповідно до пункту 2.2 розпорядження № 158-к - виведено з апарату райдержадміністрації посаду керівника апарату райдержадміністрації, та згідно з п.3.1 - введено в апарат райдержадміністрації посаду заступника голови райдержадміністрації - керівника апарату ( т.1 а.с. 31-36).
18.          23.06.2016 р. головою Харківської районної державної адміністрації Харківської області видано розпорядження "Про структуру районної державної адміністрації" та розпорядження № 160-к "Про попередження про зміну істотних умов праці", згідно з п. 1. якого начальнику відділу кадрової роботи апарату Харківської райдержадміністрації Іщенко В.В. доручено в установленому законом порядку персонально попередити працівників райдержадміністрації про зміну істотних умов праці (а.с. 37-39).
19.           На виконання розпорядження № 160-к від 23.06.2016 р. відділом кадрової роботи апарату Харківської райдержадміністрації забезпечено попередження про зміну істотних умов державної служби працівників, що підтверджується Додатком до п.1 розпорядження голови Харківської райдержадміністрації № 160-к від 23.06.2016 р. ( т.1 а.с.28-39).
20.          Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 25.08.2016 р. №196-к звільнено ОСОБА_1 , керівника апарату районної державної адміністрації з займаної посади з 25.08.2016 р. ( т.1 а.с.7). З розпорядженням від 25.08.2016 року №196-к ОСОБА_1 ознайомлена 26.08.2016 р., про що свідчить її особистий підпис.
21.          Вважаючи неправомірними розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 196-к від 25.08.2016 р., п. 1.3, 2.2, 3.1 та п.9 розпорядження №158-к від 21.06.2016 р. та п.1 розпорядження №160-к від 23.06.2016 р., позивачка звернулась із зазначеним позовом до суду.
ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
22.          Суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті, прийшов до висновку, що оскаржувані розпорядження прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.
23.          Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції дійшов висновку, що  при виданні оскаржуваного розпорядження №196-к від 25.08.2017 р. відповідач послався на норми права, які не регулюють процедуру вивільнення державних службовців, що свідчить про незаконність вказаного розпорядження та наявність підстав для його скасування. Стосовно інших оскаржуваних розпоряджень, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
24.          Відмовляючи в ухваленні додаткової постанови, суд апеляційної інстанції вказав, що позивачкою не заявлялись позовні вимоги про стягнення з Харківської районної державної адміністрації середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, в заяві про прийняття додаткового судового рішення позивачка використовує обставини, якими позов та апеляційна скарга не були обґрунтовані. Судом апеляційної інстанції вирішено всі позовні вимоги ОСОБА_1 , резолютивна частина постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року відповідає встановленим судом обставинам справи, а тому підстави для ухвалення додаткового рішення - відсутні.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
25.          У касаційній скарзі Харківська районна державна адміністрація Харківської області вказала, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 196-к від 25.08.2016 року про звільнення позивача, вказав лише про те, що при її прийнятті відповідач послався на норми права, які не регулюють процедуру вивільнення державних службовців. Натомість, касатор вважає, що ним було повністю дотримано процедуру звільнення позивача із займаної посади. Проте, апеляційний суд не надав правової оцінки даним обставинам.
26.          Інший касатор - Анікейцева З. В . у касаційній скарзі на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року і постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року    в частині відмови у задоволенні позову зазначила, що посада керівника апарату райдержадміністрації не відноситься до переліку посад, які виконують функції із обслуговування. Таким чином, приймаючи оскаржуване розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області №158-к від 21.06.2016 р. в частині п. 1.3, 2.2, 3.1 та п.9, якою виведено із апарату держадміністрації посаду керівника апарату, відповідач діяв не на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №271 «Про затвердження критеріїв визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування». Оскільки вказане вище розпорядження №158-к від 21.06.2016 р. є протиправним, то і розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області №160-к від 23.06.2016 р. «Про попередження про зміну істотних умов праці» також підлягає скасування, оскільки видане на його підставі.
27.          Стосовно касаційної скарги на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року, касатор вказала, що у відповідності до статті 235 КЗпП України суд одночасно із прийняттям рішення про поновлення на роботі, приймає рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, суд апеляційної інстанції не виконав цього обов`язку під час ухвалення постанови за результатами розгляду справи по суті та протиправно відмовився прийняти додаткове судове рішення у даній справі, яким вирішити питання про стягнення середнього заробітку. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
28.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
29.          Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
30.          Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією     та законами України.
31.          Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) спірного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
32.          Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
33.          Перевіряючи оскаржувані розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 196-к від 25.08.2016 р., п. 1.3, 2.2, 3.1 та п.9 розпорядження №158-к від 21.06.2016 р. та п.1 розпорядження №160-к від 23.06.2016 р. на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшли таких висновків.
34.          Відповідно до Конституції України організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначено Законом України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 р. № 586-XIV (далі - Закон № 586-XIV).
35.          Статтею 5 Закону № 586-XIV визначено, що склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.
36.          Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону № 586-XIV на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.
37.          За приписами статті 39 Закону № 586-XIV голови місцевих державних адміністрацій, зокрема очолюють відповідні місцеві державні адміністрації, здійснюють керівництво їх діяльністю, несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень призначають на посади та звільняють з посад керівників апаратів місцевих державних адміністрацій та керівників структурних підрозділів апаратів місцевих державних адміністрацій тощо.
38.          Відповідно до статті 47 Закону № 586-XIV фінансове забезпечення місцевих державних адміністрацій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Гранична чисельність, фонд оплати праці працівників і витрати на утримання місцевих державних адміністрацій та їх апаратів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Граничну чисельність, фонд оплати праці працівників структурних підрозділів місцевої державної адміністрації, в межах виділених асигнувань, визначає голова відповідної місцевої державної адміністрації.
39.          Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що п. 1.3, 2.2, 3.1 та п.9 розпорядження № 158-к від 21.06.2016 р. "Про структуру районної державної адміністрації" прийняті в порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
40.          Стосовно доводів касатора - ОСОБА_1 про неможливість застосування до посади керівника апарату положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №271 «Про затвердження критеріїв визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування» суди встановили, що оскаржуваним розпорядженням відповідача від 21.06.2016 № 158-к визначено не лише критерії віднесення посад до державної служби, а і визначено введення до штату райдержадміністрації посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування, в порядку визначеному Законом України «Про державну службу».
41.          Таким чином, прийняття відповідачем розпорядження від 21.06.2016 № 158-к у частині, яка оскаржується, не суперечить нормам діючого законодавства.
42.          Стосовно правомірності розпорядження №160-к від 23.06.2016 р. «Про попередження про зміну істотних умов праці», колегія суддів вважає обґрунтованими твердження судів першої та апеляційної інстанцій, що таке розпорядження прийняте відповідачем з урахуванням положень статей 5,6,39,47 Закону 586-XIV на виконання розпорядження № 158-к від 21.06.2016 р. "Про структуру районної державної адміністрації". Відповідно, підстави для його скасування - відсутні.
43.          Щодо позовних вимог про оскарження розпорядження № 196-3 від 25.08.2016 р. «Про звільнення ОСОБА_1 » колегія суддів зазначає наступне.
44.          Відповідно до ст.1 Закону "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
45.          Відповідно до частин другої та третьої ст. 5 Закону 889-VIII, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом; дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
46.          Статтею 83 Закону № 889-VIII визначено підстави припинення державної служби. Так, відповідно ч.1 вказаної статті державна служба припиняється:1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".
47.          Згідно із частиною першою статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі;2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності;4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
48.          Під час розгляду справи судами встановлено, що в розпорядженні № 196-к від 25.08.2016 р. як на підставу звільнення ОСОБА_1 відповідач послався на статтю 43 Закону №889-VIII, якою передбачені підстави для зміни істотних умов праці.
49.          Так, відповідно до ч.1 ст.43 Закону №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) підставами для зміни істотних умов державної служби є:1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.
50.          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що при виданні оскаржуваного розпорядження №196-к від 25.08.2017 р. «Про звільнення ОСОБА_1 »  відповідач послався на норми права, які не регулюють процедуру вивільнення державних службовців.
51.          При цьому, колегія суддів зазначає, що відсутність посилання відповідача на конкретну норму статті 87 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, що визначає підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, не дозволяє встановити конкретну причину звільнення позивача, юридичні наслідки, які тягне за собою таке звільнення.
52.          Відповідно, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що вказівка у рішенні суб`єкта владних повноважень, який спрямований на звільнення особи із займаної посади, некоректну норму статті закону, за якою його звільнено, за своїм значенням може вважатися суттєвим недоліком акту суб`єкта владних повноважень, що має наслідком його скасування.
53.          Таким чином, Верховний Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для визнання неправомірним та скасування розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 196-к від 25.08.2016 р. "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлення позивача на займаній посаді.
54.          Доводи, викладені у касаційних скаргах, не спростовують  висновків, викладених в оскаржуваній постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року.
55.          Стосовно касаційної скарги на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року колегія суддів зазначає таке.
56.          Як вбачається із зазначеного вище рішення, на адресу Харківського апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткової постанови по справі №820/5274/16. У заяві позивачка вказувала, що колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду при винесенні 21.03.2017 р. постанови по справі №820/5274/16, якою її поновлено на посаді керівника апарату Харківської районної державної адміністрації Харківської області, не прийняла рішення про виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
57.          У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка підтримала вимоги поданої заяви та просила прийняти додаткове судове рішення про виплату керівнику апарату Харківської районної державної адміністрації Анікейцевій З.В. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та, згідно зі ст. 256 КАС України, допустити до негайного виконання постанову в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
58.          Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду судом апеляційної інстанції вказаної заяви), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
59.          Таким чином, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, вказана норма передбачає вичерпні підстави для винесення додаткового судового рішення.
60.          Аналогічні положення закріплені в постанові Пленуму Вищого адміністративного України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20 травня 2013 р. № 7, в пункті 17 якої зазначено, що за правилами статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених частиною першою статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України. 
61.          Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні (письмовому, скороченому, розгляді справи в судовому засіданні тощо), в якому й ухвалювалось основне судове рішення. 
62.          Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення. 
63.          Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. 
64.          Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
65.          Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
66.          Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Харківської районної державної адміністрації, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила: 
-          визнати неправомірними і недійсними та скасувати розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 196-к від 25.08.2016 р. "Про звільнення ОСОБА_1 "; 
-          скасувати в частині п. 1.3, 2.2, 3.1 та п.9 розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області №158-к від 21.06.2016 р.; 
-          скасувати в частині п.1 розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області №160-к від 23.06.2016 р.;
-          поновити ОСОБА_1 на займану посаду керівника апарату Харківської районної державної адміністрації.
67.          Отже, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що позивачкою не заявлялись позовні вимоги про стягнення з Харківської районної державної адміністрації середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
68.          Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що, оскільки судом апеляційної інстанції вирішено всі позовні вимоги ОСОБА_1 , підстави для прийняття додаткової постанови - відсутні.
69.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
70.          З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
71.          Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
72.          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційні скарги Харківської районної державної адміністрації Харківської області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2.          Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року по справі № 820/5274/16 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................
...........................
...........................
О. В. Калашнікова
М. В. Білак
О.А. Губська
Судді Верховного Суду